Turakové
Turakové (Musophagiformes) jsou řád ptáků endemických subsaharské Africe. Řád je zastoupen jedinou čeledí turakovití (Musophagidae) s 23 druhy.[1]
![]() | |
---|---|
![]() Turako Hartlaubův (Tauraco hartlaubi) | |
Vědecká klasifikace | |
Říše | živočichové (Animalia) |
Kmen | strunatci (Chordata) |
Třída | ptáci (Aves) |
Podtřída | letci (Neognathae) |
Řád | turakové (Musophagiformes) Seebohm, 1890 |
Čeleď | turakovití (Musophagidae) Lesson, 1828 |
Rody | |
| |
Sesterská skupina | |
hoacinové (Opisthocomiformes) | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Turakové jsou středně velcí ptáci, obvykle nápadně zeleně a červeně zbarvení, díky specifickým a mezi ptáky unikátním pigmentům. Mají krátká zakulacená křídla a prodloužená ocasní pera, většina druhů má na hlavě chocholku. Žijí v Africe jižn�� od Sahary v tropických lesích, na savanách a stepích. Někteří mají melodický hlas (jiní drsný[2]) a často se ozývají. Hnízda si stavějí na stromech, snášejí jedno až čtyři vejce, zpravidla dvě, na nichž sedí asi tři týdny. Mláďata mají husté černé prachové peří. Živí se zejména plody (ovoce, bobule), květy, pupeny a listy, v hnízdní době také hmyzem.[3]
Barviva
editovatV opeření turaků se nacházejí dvě unikátní barviva – červený turacin (na letkách) a zelený turakoverdin. Obě barviva jsou organickými sloučeninami obsahujícími ve své molekule atomy mědi. Turakoverdin je jedno z mála zelených barviv známých u ptáků; zelené zbarvení většiny ostatních druhů je výsledkem fyzikálních procesů a není způsobeno barvivem.[4]
Fylogeneze
editovatTurakové byli ještě na konci 20. století řazeni do podřádu (nebo čeledi[5]) řádu kukaček (Cuculiformes). Také současné výzkumy analýzy DNA ukazují, že jsou turakové příbuzní kukačkám, papouškům (Psittaciformes) a hoacinům (Opisthocomiformes),[6] přičemž jejich nejbližšími příbuznými jsou právě hoacinové, kteří jsou jejich sesterskou skupinou.[7]
Existují tři vyhraněné linie turaků, které odpovídají tradičně rozlišovaným podčeledím. Šedě zbarvení sparáci a červeno-zeleně zbarvení turakové tvoří dvě vývojově samostatné skupiny. Bazálním druhem šedých sparáků je sparák bělobřichý (Corythaixoides leucogaster). Banánovci (Musophaga) se nacházejí uvnitř kladu turaků a podle všeho se jedná o vysoce specializovanou skupinu „typických“ turaků.[6]
Taxonomie
editovatTurakové zahrnují následujících 23 druhů.[1]
- podčeleď Corythaeolinae
- rod Corythaeola
- C. cristata, turako velký
- rod Corythaeola
- podčeleď Musophaginae
- rod Tauraco
- T. bannermani, turako Bannermanův
- T. corythaix, turako přílbový
- T. erythrolophus, turako červenokorunkatý
- T. fischeri, turako Fischerův
- T. hartlaubi, turako Hartlaubův
- T. leucolophus, turako bělokorunkatý
- T. leucotis, turako bělolící
- T. livingstonii, turako Livingstonův
- T. macrorhynchus, turako žlutozobý
- T. persa, turako chocholatý
- T. porphyreolophus, turako lesklohlavý
- T. ruspolii, turako světlehlavý
- T. schalowi, turako Schalowův
- T. schuetti, turako černozobý
- rod Ruwenzorornis
- R. johnstoni, turako horský
- rod Musophaga
- M. violacea, banánovec obecný
- M. rossae, banánovec chocholatý
- rod Tauraco
- podčeleď Criniferinae
- rod Corythaixoides
- C. concolor, sparák šedý
- C. leucogaster, sparák bělobřichý
- C. personata, sparák naholící
- rod Crinifer
- C. piscator, sparák hnědý
- C. zonurus, sparák žíhaný
- rod Corythaixoides
Chov
editovatV zajetí byl turako poprvé úspěšně odchován v roce 1915 ve Francii (T. persa bufoni), poté v roce 1929 v USA v Kalifornii (T. leucotis donaldsoni). Turakové jsou citliví na obsah železa v potravě – ohrožuje je nadměrné ukládání železa v tkáních (hemochromatóza). Pohlaví ptáků se zjišťuje testem DNA, případně endoskopií.[8]
V ČR se turakové chovají v zoologických zahradách i v soukromých chovech. K nejběžněji chovanému druhu rodu turako patří turako chocholatý, méně se v chovech vyskytuje turako červenokorunkatý, turako Livingstonův aj., poměrně nově (2010) turako Schalowův.[9][10] Asi nejvhodnějším druhem pro začínající chovatele je turako bělolící.
Odkazy
editovatReference
editovat- ↑ a b Turacos, bustards, cuckoos, mesites, sandgrouse [online]. IOC World Bird List v12.1 [cit. 2022-02-26]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Turako chocholatý Tauraco persa persa. In: ZOO Hluboká [online]. 2018 [cit. 28. 7. 2018]. Dostupné z: http://www.zoohluboka.cz/zvirata/turako-chocholaty
- ↑ ILJIČEV, V. D. Fauna mira. Pticy. Moskva: Agropromizdat, 1991.
- ↑ Touracos / Turacos. In: AvianWeb Beauty of Birds [online]. ©2011 [cit. 28. 7. 2018]. Dostupné z: https://www.beautyofbirds.com/turacos.html
- ↑ HANZÁK, Jan, HUDEC, Karel a BOUCHNER, Miroslav. Světem zvířat. II. díl – 2. část, Ptáci. 2., přeprac. a dopl. vyd. Praha: Albatros, 1974, s. 95–96. KMČ.
- ↑ a b VERON, Géraldine; WINNEY, Bruce J. Phylogenetic relationships within the turacos (Musophagidae). Ibis. 2000, roč. 142, čís. 3, s. 446–456. DOI 10.1111/j.1474-919X.2000.tb04441.x.
- ↑ HUGHES, Janice M.; BAKER, Allan J. Phylogenetic Relationships of the Enigmatic Hoatzin (Opisthocomus hoazin) Resolved Using Mitochondrial and Nuclear Gene Sequence. Molecular Biology and Evolution. 1999, roč. 16, čís. 9, s. 1300–1307. Dostupné online. DOI 10.1093/oxfordjournals.molbev.a026220.
- ↑ STEHLÍK, Míla. Turakové Musophagidae. In: iFauna [online]. ©1999–2018 [cit. 28. 7. 2018]. Dostupné z: https://www.ifauna.cz/okrasne-ptactvo/clanky/r/detail/5113/turakove-musophagidae/
- ↑ BURA, Adam. Měkkožraví chovanci našich voliér Turakové – rod Tauraco. In: iFauna.cz [online]. ©1999–2018 [cit. 28. 7. 2018]. Dostupné z: https://www.ifauna.cz/okrasne-ptactvo/clanky/r/detail/5986/mekkozravi-chovanci-nasich-volier-turakove-rod-tauraco/#
- ↑ GAJDOŠ, Zdeněk. Turakové v našich voliérách. In: iFauna.cz [online]. ©1999–2018 [cit. 28. 7. 2018]. Dostupné z: https://www.ifauna.cz/okrasne-ptactvo/clanky/r/detail/5097/turakove-v-nasich-volierach/
Literatura
editovat- BURA, Adam. Měkkožraví chovanci našich voliér Turakové – rod Tauraco. In: iFauna.cz [online]. ©1999–2017 [cit. 8. 10. 2017]. Dostupné z: https://www.ifauna.cz/okrasne-ptactvo/clanky/r/detail/5986/mekkozravi-chovanci-nasich-volier-turakove-rod-tauraco/#
- HANZÁK, Jan, HUDEC, Karel a BOUCHNER, Miroslav. Světem zvířat. II. díl – 2. část, Ptáci. 2., přeprac. a dopl. vyd. Praha: Albatros, 1974, s. 95–96. Klub mladých čtenářů. Výběrová řada.
- STEHLÍK, Míla. Turakové Musophagidae. In: iFauna [online]. ©1999–2018 [cit. 28. 7. 2018]. Dostupné z: https://www.ifauna.cz/okrasne-ptactvo/clanky/r/detail/5113/turakove-musophagidae/
- VERON, Géraldine a WINNEY, Bruce J. Phylogenetic relationships within the turacos (Musophagidae). Ibis. 2000, July, 142, č. 3, s. 445–456. Přístup z: https://www.researchgate.net/publication/227838624_Phylogenetic_relationships_within_the_turacos_Musophagidae
- Utku Perktaş, Jeffrey G. Groth & George F. Barrowclough (2020). Phylogeography, species limits, phylogeny, and classification of the turacos (Aves, Musophagidae) based on mitochondrial and nuclear DNA sequences. American Museum Novitates, 3949: 61 pp. uri: http://digitallibrary.amnh.org/handle/2246/7102
Externí odkazy
editovat- Obrázky, zvuky či videa k tématu turakovití na Wikimedia Commons
- Galerie turakovití na Wikimedia Commons
- Taxon Musophagidae ve Wikidruzích
- Turakové na AvianWeb.com Beauty of Birds
- Fotogalerie – schhapp.cz spolek chovatelů hmyzožravého a plodožravého ptactva
- Šokující planeta