Bruger:Erik Christensen/Nouméa
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/3c/Noumea_centre_1402561139_375c811796_o.jpg/220px-Noumea_centre_1402561139_375c811796_o.jpg)
Nouméa er hovedstaden og største by i Ny Kaledonien og er en del af Frankrigs oversøiske områder. Den er beliggende på en halvø i den sydlige del af Ny Kaledoniens hovedø, Grande Terre. Byen ligger ved en beskyttet dybvandshavn, der fungerer som hovedhavn for Ny Kaledonien.
Ved folketællingen i september 2019 var der 182.341 indbyggere i hovedstadsområdet Greater Nouméa (fransk: agglomération du Grand Nouméa), hvoraf 94.285 boede i selve byen. 67,2% af befolkningen i Ny Kaledonien bor i Greater Nouméa, som dækker kommunerne Nouméa, Le Mont-Dore , Dumbéa og Païta.[1]
Historie
redigérDen første europæer, der bosatte sig i området, var den britiske handelsmand James Paddon i 1851. Franskmændene var ivrige efter at hævde kontrol over øen og etablerede en bosættelse i nærheden tre år senere i 1854. Denne bosættelse blev oprindeligt kaldt Port-de-France og blev omdøbt til Nouméa i 1866. Området tjente først som en straffekoloni, senere som et center for eksport af nikkel og guld, der blev udvundet i nærheden.
Fra 1904 til 1940 var Nouméa forbundet med Dumbéa og Païta af Nouméa-Païta jernbanen, den eneste jernbanelinje, der nogensinde har eksisteret i Ny Kaledonien.
Under 2.verdenskrig byggede den amerikanske flåde flådebasen Naval Base Noumea i Nouméa, der var hovedkvarter for det amerikanske militær i den sydlige del af Stillehavet. Det femsidede amerikanske militærhovedkvarterskompleks fungerede efter krigen som base for en ny regional mellemstatslig udviklingsorganisation: South Pacific Commission, senere kendt som Secretariat of the Pacific Community, og senere stadig som Pacific Community.
I 1956 gav en ny lov de franske oversøiske områder større selvstyre. Ny Kaledonien fik status som et fransk oversøisk område (territoire d'outre-mer). Territoriets folkevalgte forsamling fik sæde i Nouméa.
Øget efterspørsel efter nikkel i 1960-tallet førte til vækst og modernisering af Nouméa. Byen tiltrak arbejdskraft fra landdistrikterne og der kom indvandrere fra Wallis- og Futunaøerne, Fransk Polynesien og andre områder i Stillehavet.
Erhvervs og infrastruktur
redigérForuden turisme er byens vigtigste indtægtskilde forarbejdningen af nikkel. Byen er også centrum for Ny Kaledoniens service- administration.
I havnen, blev 5.193.000 ton udskibet (2011), heraf var 3.217.588 ton nikkelmalm.[2]
Ny Kalediniens internationale lufthavnLufthavn La Tontouta – ligger cirka 50 km fra byen. Den regionale lufthavn Magenta ligger kun 3 km nordøst fra Nouméas bymidte.
Nouméa har to busstationer: Busserne til den nordlige del af Ny Kaladonien og til østkysten kører fra Gare Routière Moselle, som befinder sig overfor markedshallen i den sydlige del af bymidten. Busstationen Desmazures i den nordlige bymidte betjener ruterne til de nordligste byer og til lufthavnen La Tontouta.
Nouméa er forbundet med 16 bybuslinjer.[3] De fleste linjer begynder ved Place des Cocotiers, eller ved Gare Routière Moselle.
Referencer
redigérEksterne henvisninger
redigér- {{Officiel hjemmeside (fransk)
Denne artikel kan blive bedre, hvis der indsættes geografiske koordinater Denne artikel omhandler et emne, som har en geografisk lokation. Du kan hjælpe ved at indsætte koordinater i wikidata. |
- ^ Population, ménages et logement par commune, en 2019, Institut de la statistique et des études économiques Nouvelle-Calédonie
- ^ {{|url = http://www.noumeaport.nc/index.php/espace-infos/23-statistiques%7Ctitel = TRAFIC MARITIME 2011 – Secteur portuaire de Nouméa|zugriff = 2012-11-29|sprache = fr|autor = Port Autonome de Nouvelle-Calédonie}}
- ^ Interaktive Karte von Nouméa