סמלי השלום
סמל השלום הוא כינויָם של מספר סמלים המסמלים את מושג השלום וההתנגדות למלחמה. יונה ובפיה עלה של זית הייתה באופן מסורתי סמל המסמל את השלום. במחצית השנייה של המאה ה-20 הפך סמלה של התנועה לפירוק הנשק הגרעיני לסמל נפוץ המזוהה עם השלום.
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/43/Peace_dove.svg/220px-Peace_dove.svg.png)
יונת השלום וענף עץ הזית
עריכהאחד הסמלים הידועים של מושג השלום היא היונה הלבנה, לעיתים כשהיא מחזיקה בפיה עלה או ענף של עץ זית. מקורו של סמל זה בתיאור המופיע בספר בראשית בו מתוארת היונה שנשלחה על ידי נח בתום המבול למצוא יבשה. היונה שבה אל תיבת נח ובפיה עלה זית שסימל את תום המבול.
גם במסורת היוונית העתיקה סימל עץ הזית את השלום. הזית היה אחד מסמליה של האלה אתנה מהמיתולוגיה היוונית – אלת החכמה ואלת מלחמת המגן.
בעת העתיקה נהגו חיילי האימפריה הרומית להיכנע כשהם מניפים ענפי עץ זית כסימן של כניעה[דרוש מקור] (בדומה לדגל לבן בימינו). בעקבות מנהג זה התפתח בעת העתיקה מנהג לפיו מושיטים ענף עץ זית כסימן לשלום.
הצייר פבלו פיקאסו תרם להפצת סמל זה בציור שצייר לקונגרס השלום שנערך בפריז באפריל 1949.[1]
סמל התנועה לפירוק הנשק הגרעיני
עריכהבפברואר 1958 עיצב ג'רלד הולטום סמל, אותו הוא הסביר כאדם מיואש שידיו מושטות כלפי חוץ וכלפי מטה מוקף בעיגול, ואמר שהשראתו היא איכר לפני כיתת יורים.[א] בחג הפסחא (4 באפריל) באותה השנה נערך מצעד מחאה מכיכר טרפלגר שבלונדון אל מפעל הנשק האטומי (אנ') בברקשייר, ובו הוצג הסמל לראשונה. בהקשר זה הוסבר הסמל גם כשילוב של האות "N" עם האות "D" באיתות סמפור, ראשי תיבות של "Nuclear Disarmament" – "פירוז גרעיני", ולימים הוא אומץ בידי התנועה לפירוק הנשק הגרעיני.
הסמל הובא לארצות הברית בראשית שנות ה-60 והפך פופולרי בקרב תנועות שהתנגדו למלחמת וייטנאם.
דגל קשת בענן
עריכהסמל נוסף המסמל את השלום הוא דגל שעליו שבעת צבעי הקשת בענן ובמרכזו המילה "PACE" ("שלום" באיטלקית) או "Peace" ("שלום" באנגלית). מקורו של דגל זה באיטליה ונעשה בו שימו�� לראשונה בהפגנה שנערכה ב-24 בספטמבר 1961.
סמלים נוספים
עריכהבמהלך השנים התפתחו סמלים נוספים לשלום, בהם סמל המורכב מהמילה "שלום" בעברית, בערבית ובאנגלית, המסמל את השאיפה לשלום ישראלי–פלסטיני.
סימן V משמש סמל לשלום מאז אימוצו על ידי תרבות הנגד של ילדי הפרחים בשנות ה-60.
ביפן נפוץ השימוש בעגור אדום כתר כסמל שלום.
קישורים חיצוניים
עריכה- ריצ'רד לאקיו, ההיסטוריה של סמל השלום, מגזין טיימס, 27 במרץ 2008
- 50 שנה לסמל השלום, כתבת רשת ה-BBC
- לוגו התנועה לפירוק הנשק הגרעני – אתר רשמי
ביאורים
עריכה- ^ "הייתי בייאוש, ייאוש עמוק. ציירתי את עצמי: הייצוג של אדם מיואש, כפות ידיו מושטות כלפי חוץ וכלפי מטה, כמו האיכר של גויה לפני כיתת היורים. הפשטתי את הציור לקו וציירתי מעגל מסביבו."
הערות שוליים
עריכה- ^ דן אלמגור ודוד אסף, 'מבקשי השלום': האם העתיק פיקאסו את יונת השלום של נחום גוטמן?, בבלוג "עונג שבת", 18 בנובמבר 2011