Акіта
А́кіта (яп. 秋田市, あきたし, МФА: [akʲi̥ta ɕi̥]) — місто в Японії, в префектурі Акіта.
Акіта | |
![]() | |
Країна | Японія |
Острів | Хонсю |
Регіон | Тохоку |
Префектура | Акіта |
ISO 3166-2 | 05201-9 |
Площа | 905,67 км² (1 жовтня 2007[1]) |
Населення | 327 488 осіб (1 липня 2008[2]) |
Густота | 361.6 осіб / км² |
city.akita.lg.jp(яп.) | |
![]() | |
|
Короткі відомості
ред.Акіта розташована в західній частині префектури. Вона входить до списку центральних міст Японії, є адміністративним центром префектури і одним з найбільших населених пунктів регіону Тохоку. Акіта виникла на основі призамкового містечка володарів Кубота-хану і порту Цутідзакі, призначеного для купецьких кораблів Японського моря.
У центрі міста розташовані торговельно-комерційні райони, на півночі — Акітський порт і Акітська теплова електростанція, а на півдні — аеропорт Акіта. Також, на території міста, в районі Ябасе, знаходяться найбільші в Японії нафтові родовища, використання яких поки що призупинено.
Акіта славиться «акітськими красунями», якісним саке та найвищими показниками його споживання в усій Японії.
Станом на 1 жовтня 2007[1] року площа міста становила 905,67 км². Станом на 1 липня 2008[3] року населення міста становило 327 488 осіб.
Географія
ред.Акіта розташована на північно-східних берегах Японського моря, у південній частині рівнини Акіта, якою протікають дві великі водні артерії — річка Омоно і Акітський канал. У східних районах міста переважають пагорби і гори.
Акіта межує на півночі з містом Катаґамі, містечками Ґодзьоме й Ікава, та селом Камікоані. На сході вона має спільний кордон з містами Кітаакіта і Сембоку. На південному сході Акіту підпирає місто Дайсен, а на півдні — Юрі-Хондзьо. Західна сторона міста Акіта омивається водами Японського моря.
Площа Акіти складає [4]. Близько 45.65 га території міста займають лісові масиви, а 18,46 га — парки.[5]
905,67 км². Довжина міста з півночі на південь дорівнює близько 46,20 км, а з заходу на схід — 43,03 км. Найвищою точкою Акіти є перевал Сіракоморі — 1 179,1 м.Клімат
ред.Місто знаходиться у зоні, котра характеризується вологим субтропічним кліматом. Найтепліший місяць — серпень із середньою температурою 25 °C (77 °F). Найхолодніший місяць — січень, із середньою температурою 0 °С (32 °F).[6]
Клімат Акіти | |||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Показник | Січ. | Лют. | Бер. | Квіт. | Трав. | Черв. | Лип. | Серп. | Вер. | Жовт. | Лист. | Груд. | Рік |
Абсолютний максимум, °C | 16 | 13 | 17 | 27 | 32 | 30 | 37 | 37 | 32 | 28 | 21 | 18 | 37 |
Середній максимум, °C | 2 | 2 | 6 | 13 | 17 | 22 | 25 | 27 | 23 | 17 | 11 | 5 | 14 |
Середня температура, °C | 0 | 0 | 3 | 9 | 13 | 19 | 22 | 25 | 20 | 13 | 7 | 2 | 11 |
Середній мінімум, °C | −2 | −2 | 0 | 5 | 10 | 15 | 19 | 21 | 16 | 9 | 4 | 0 | 8 |
Абсолютний мінімум, °C | −12 | −11 | −9 | −3 | 1 | 6 | 10 | 13 | 7 | 1 | −3 | −9 | −12 |
Норма опадів, мм | 120 | 90 | 100 | 120 | 110 | 120 | 190 | 180 | 190 | 160 | 180 | 160 | 1780 |
Джерело: Weatherbase |
Історія
ред.Поселення на території Акітської рівнини існували у палеоліті і неоліті. На початку 1 тисячоллітя великі поселення переросли в городища. Ймовірно, вони були центрами племен емісі, автохтонного дояпонського населення регіону.
У 733 році на територію сучасної Акіти прибули яматоські завойовники, нащадки більшої частини сучасних японців, і заснували тут замок Акіта — адміністративний і пацифікаційний центр молодої японської держави на землях емісі. У ХІ столітті, у результаті остаточного підкорення автохтонів і об'єднання острова Хонсю під владою японських монархів, замок був покинутий.
У 1604 році, після встановлення Едоського сьоґунату, рід Сатаке, що володів землями провінції Хітаті у районі сучасної префектури Ібаракі, був насильно переведений центральною владою керувати землями Акітської рівнини. Голова цього роду Сатаке Йосінобу збудував у лісі Ядоме замок Кубота, біля якого заклав однойменне призамкове містечко — майбутню Акіту. До середини 19 століття, впродовж усього періоду Едо, містечко Кубота відігравало роль суспільно-економічного центру Кубота-хану, володіння роду Сатаке.
У результаті адміністративних реформ 1871 року Кубота-хан було перейменовано на Акіта-хан, а містечко Кубота — на Акіту. Незабаром хан ліквідували, створивши на його місці префектуру Акіта, а містечко перетворили на її політико-адміністративний центр.
1 квітня 1889 року містечку Акіта було надано статус міста. 1901 року для обслуговування міського порту збудували електростанцію, а з 1902 року — Акітський залізничний вокзал. 1914 року в районі Ябасе було відкрито нафтові родовища, що дало поштовх господарчому розвитку міста. Проте з початком Другої світової війни і поступовим занепадом японської економіки, місто опинилося у кризі. Під час війни, 1945 року 134 літаків авіації США бомбардували міський порт Цутідзакі.
З настанням мирної епохи почалася відбудова міста. 1949 року було засновано Акітський університет, 1961 року відкрито аеропорт, а 1975 року започатковано аналог локальної біржі — Акітський центральний ринок оптових продажів товарів.
1 квітня 1997 Акіта була занесена до списку центральних міст Японії.
Пам'ятки
ред.Пам'ятка
|
Опис
|
Пам'ятка
|
Опис
|
Замок Акіта — форпост японської держави Ямато на землях акітських автохтонів еміші впродовж 8 — 11 століть. Сьогодні від нього збереглися лише руїни. Ряд будівель і головні ворота реставровані. | Замок Кубота — «мозок» і «серце» середньовічного Кубота-хану, володіння самурай��ького роду Сатаке. Протягом декількох сот років укріплення цього замку залишаються символом Акіти. | ||
Тентокудзі — буддистський монастир 15 століття дзенівської секти Сото. Первісно знаходився на території сучасної префектури Ібаракі, але був перенесений родом Сатаке у 17 столітті до Акіти. Служив усипальницею цього роду. | Стоянка Дзідзоден — археологічний комплекс представлений палеолітичним і неолітичним поселенням, а також городищем періоду Яйой. Більшість споруд пам'ятки реставровані мешканцями міста, а вона сама служить краєзнавчим музеєм. |
Музеї
ред.Транспорт
ред.Освіта
ред.Міста-побратими
ред.Акіта підтримує дружні відносини з 5 містами світу та 1 містом і 1 містечком Японії[7]:
- Ланчжоу, КНР (1982)
- Пассау, Німеччина (1984)
- Кенай, США (1992)
- Владивосток, Росія (1992)
- Сент-Клауд, США (2006)
- Хітатіота, префектура Ібаракі (1977)
- Дайґо, повіт Кудзі, префектура Ібаракі (1982)
Примітки
ред.- ↑ а б Статистика Інституту географії Японії// Сайт Інституту географії Японії. Переглянуто 27 серпня 2008 [1].
- ↑ Статистика префектури Акіта // Сайт префектури Акіта. Переглянуто 27 серпня 2008 [2].
- ↑ Статистика префектури Акіта // Сайт префектури Акіта. Переглянуто 27 серпня 2008 [3].
- ↑ Статистичні дані з сайт міста Акіта. Архів оригіналу за 4 жовтня 2013. Процитовано 28 травня 2008.
- ↑ Статистичні дані з сайт міста Акіта [Архівовано 30 січня 2008 у Wayback Machine.].
- ↑ Клімат Акіти
- ↑ Дані сайту міста Акіта [4][недоступне посилання з червня 2019].
Джерела та література
ред.- (яп.) Акіта // Великий словник японських топонімів Кадокава. Префектура Акіта (5). — Токіо: Кадокава Сьотен, 1980.
Акіта // 『日本大百科全書』 [Енциклопедія Ніппоніка]. — 第2版. — 東京: 小学館, 1994—1997. — 全26冊. (яп.)
Посилання
ред.Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Акіта |
- (яп.) Офіційна сторінка міста Акіта [Архівовано 2 грудня 2005 у Wayback Machine.]