Партеніт
Партені́т (крим. Partenit, у 1945—1993 рр. — Фру́нзенське) — селище в Україні, в Ялтинському районі, підпорядковане Алуштинській міській раді Автономної Республіки Крим. Розташоване в західній частині Великої Алушти на Південному березі Криму, за 64 км від Сімферополя, найближчої залізничної станції.
селище Партеніт | |||||
---|---|---|---|---|---|
| |||||
![]() | |||||
Країна | ![]() | ||||
Регіон | Автономна Республіка Крим | ||||
Район/міськрада | Ялтинський район | ||||
Рада | Партенітська селищна рада | ||||
Код КАТОТТГ | UA01200230010050709 | ||||
Облікова картка | Партеніт | ||||
Основні дані | |||||
Засновано | VIII ст. | ||||
Колишня назва | Фрунзенське | ||||
Статус | із 2024 року | ||||
Площа | 8.64 км² | ||||
Населення | ▼6086 (на 2014 рік)[1] | ||||
Густота | 704.4 осіб/км²; | ||||
Поштовий індекс | 98542 | ||||
Телефонний код | +380 6560 | ||||
Географічні координати | 44°34′32″ пн. ш. 34°20′39″ сх. д. / 44.57556° пн. ш. 34.34417° сх. д. | ||||
Висота над рівнем моря | 90 м[2] | ||||
Водойма | річки Партенітка, Путаміс, Токата
| ||||
Відстань | |||||
Найближча залізнична станція: | Сімферополь | ||||
До станції: | 59 км | ||||
До райцентру: | |||||
- автошляхами: | 16,7 км | ||||
До обл. центру: | |||||
- автошляхами: | 64,5 км | ||||
Селищна влада | |||||
Адреса | 98542, Автономна Республіка Крим, Алуштинська міська рада, смт. Партеніт, вул. Паркова, 1 | ||||
Карта | |||||
![]() | |||||
|
Регулярний автобусний зв'язок з Алуштою, Ялтою, влітку — із Сімферополем. Через селище протікають річки Аян, Путаміц, Токката.
Історія
ред.Територія селища була заселена з давніх часів, про що свідчать археологічні знахідки епохи верхнього палеоліту, залишки поселень епохи мезоліту (12-7 тис. до н. е.), бронзової доби (3-2 тис. до н. е.), пізньоантичне поселення рубежу н. е., святилище язичників III—IV ст. н. е. на р. Алі-гір.
Партеніт був заснований грецькими колоністами між V і III ст. до н. е.[3] Назву свою дістав за грецьким язичницьким святилищем, присвяченим богині Деметрі, яку шанували як діву (παρθένος 'діва').
З кінця IV ст. став центром ґотської держави й осередком ґотської єпархії.[3]
Перша письмова згадка датується VIII ст. — «Житіє Іоанна Готського»[джерело?].
Завдяки діяльності Святого Іоанна, єпископа Готського, поселення Патеніти потрапило на сторінки багатьох робіт, присвячених історії християнства, Візантійської імперії.
У VIII—X ст. Партеніт знаходився під владою Хозарського каганату, а в X—XIII ст. — Візантії.
У XIV—XV ст. входив до складу володінь Республіки Генуя, в 1475-1774 рр., разом з Кримським ханством — до складу імперії Османа, в 1774-1783 рр. — у складі незалежного Кримського ханства, з 1783 р. — у складі Російської імперії, з 1954 року, разом з усім півостровом, Партеніт увійшов до складу земель України.
Починаючи з 18 березня 2014 року Партеніт, разом з рештою Криму і Севастополем, є окупованим Російською Федерацією.
Населення
ред.За даними перепису населення 2001 року, у селищі мешкало 6391 особа[4]. Мовний склад населення села був таким[5]:
Мова | Число ос. | Відсоток |
---|---|---|
українська | 1017 | 15,91 |
російська | 5303 | 82,98 |
кримськотатарська | 17 | 0,27 |
білоруська | 14 | 0,22 |
молдавська | 7 | 0,11 |
вірменська | 7 | 0,11 |
болгарська | 3 | 0,05 |
німецька | 2 | 0,03 |
польська | 1 | 0,02 |
Економіка
ред.Основний природо-ресурсний потенціал — кліматичні умови сухих субтропіків, сприятливі для відпочинку. Партеніт — курортне селище.
У смт діють дослідницьке господарство «Приморське» Нікітського ботанічного саду, яке займається вирощуванням декоративних рослин; розташовані виноградники радгоспу-заводу «Таврида» («Масандра»), де вирощують мускат, каберне та інші сорти винограду.
Соціальна сфера
ред.У селищі функціонують одна загальноосвітня школа; поліклініка; музична школа і філіал Алуштинської художньої школи; 3 будинки відпочинку; кінотеатри, клуби, бібліотеки, відомі художні колективи: концертний хор «Кантилена», зразковий дитячий оркестр «Партеніт», дитячий камерний оркестр «Віртуози Партеніта», ансамбль гітаристів; відділення одного банку; 2 парки відпочинку; діють релігійні спільноти УПЦ МП і євангельських християн-баптистів.
Пам'ятки
ред.На території смт розташовуються пам'ятки садово-паркового мистецтва:
- «Карасан» (1-а половина. XIX ст.) — площа 18 га, 220 видів реліктових рослин, але відвідання сторонніми особами з 2009 р. обмежено.
- парк будинку відпочинку «Айвазовське» (реконструкція з 2000-х років), де ростуть 28 стародавніх олив;
- пам'ятник природи гора Аю-Даг;
- архітектура:
- садиба Раєвських (80-і рр. XIX ст.) — у парку Карасан (44°35′25″ пн. ш. 34°21′24″ сх. д. / 44.59028° пн. ш. 34.35667° сх. д.),
- мінарет Партенітської мечеті (XVIII—XIX ст.);
- археологічні:
- городище Партеніти (VI—XV ст.),
- античні поселення, язичницьке святилище, комплекс середньовічних монастирів і церков, поселень і оборонних споруд на горі Аю-Даг (VIII—X ст., XII — поч. XVII ст.).
Установлені пам'ятники св. Іоанну Готському, Авіценні, М. Фрунзе, В. Леніну, загиблим під час другої світової війни землякам.
У літературі
ред.У місті Партеніті відбуваються події, описані в драматичній сцені Лесі Українки «Іфігенія в Тавріді» з циклу «Кримські відгуки».
У поета-неокласика Миколи Зерова є сонет «Партеніт».[6]
Галерея
ред.-
Пляж
-
Палац Н. М. Раєвського в парку "Карасан"
-
Бамбуковий гай у парку
-
Будинок у парку
-
Вид із моря
-
Партенітська селищна рада
-
Баклани
-
Захід сонця
-
Ксерофільна рослинність на схилі Аю-Дагу
-
Парк в Айвазовському - частина оливового гаю
-
Мінарет
-
Мінарет мечеті XVIII століття
Примітки
ред.- ↑ Статистичний збірник «Чисельність наявного населення України» на 1 січня 2015 року (PDF, XLS)
- ↑ Прогноз погоди в смт. Партеніт. Архів оригіналу за 4 серпня 2020. Процитовано 21 лютого 2009.
- ↑ а б Полонська-Василенко, Наталія (1995). Історія України (українська) . Київ: «Либідь». с. 60, 61. ISBN 5-325-00596-0.
- ↑ Населення населених пунктів Автономної Республіки Крим за даними перепису 2001 року. Архів оригіналу за 7 вересня 2014. Процитовано 8 лютого 2014.
- ↑ Розподіл населення за рідною мовою, Автономна Республіка Крим. Архів оригіналу за 26 червня 2013. Процитовано 22 березня 2022.
- ↑ http://poetry.uazone.net/default/pages.phtml?place=zerov&page=zerov15 [Архівовано 6 листопада 2007 у Wayback Machine.] Микола Зеров: Сонет «Партеніт»
Джерела та література
ред.- Д. С. Вирський. Партеніт, Партеніти [Архівовано 28 жовтня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2011. — Т. 8 : Па — Прик. — С. 69. — ISBN 978-966-00-1142-7.
- Розташування на мапі
- Горный Крым. Атлас туриста / ГНПП «Картографія», Укргеодезкартографія ; ред.: Д. И. Тихомиров, Д. В. Исаев, геоинформ. подгот. Е. А. Стахова. — К. : ДНВП «Картографія», 2010. — 112 с.