Slída
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/31/Mica_%286911818878%29.jpg/250px-Mica_%286911818878%29.jpg)
Slída je označení pro velmi širokou skupinu minerálů patřících mezi hlinitokřemičitany. Jde o významnou skupinu horninotvorných minerálů. Slídy patří mezi fylosilikáty, které krystalizují v monoklinické soustavě, někdy je jejich symetrii těžké rozpoznat, protože nabývají pseudohexagonální habitus. Mají dokonalou bazální štěpnost[1]. Tento typický znak je dán jejich vrstevnatou krystalovou strukturou (projevuje se perleťovým leskem na štěpných plochách). Tenké průhledné či průsvitné lupeny dosahují i značných rozměrů. Bývaly používány i jako výplně oken a žáruvzdorných okének pecí. Slída je nevodivá, nehořlavá, taví se špatně, spíše vůbec.
Chemické složení
[editovat | editovat zdroj]Všechny slídy mají podobné chemické složení, které lze vyjádřit vzorcem:
- X2Y4-6Z8O20(OH,F)4
- kde X je K, Na, Ca, zřídka Ba, Rb nebo Cs
- Y je Al, Mg, Fe nebo zřídka Mn, Cr, Ti, Li, a další prvky
- Z je převážně Si nebo Al ale může být i Fe3+ nebo Ti
Slídy se dělí na dioktahedrické (Y = 4) a trioktaedrické (Y = 6). Pokud je na pozici X ion K nebo Na, označuje se jako pravá slída, pokud je na pozici X Ca označuje se jako křehká slída.
Struktura
[editovat | editovat zdroj]![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a2/Mica-polytypes-a-c-plane.gif/220px-Mica-polytypes-a-c-plane.gif)
Výborná štěpnost slíd je důsledkem charakteristického uspořádání strukturních prvků, kde se mezi dvěma tetraedrickými sítěmi, které mají v rovině hexagonální symetrii, nachází oktaedrická síť, jejíž prvky se spojují do trojúhelníků.[2] Tato struktura je označována jako t-o-t (tetraedr-oktaedr-tetraedr). Oktaedrická vrstva může existovat ve dvou podobách, jako trioktaedrická, podobná struktuře brucitu, nebo dioktaedrická, podobná gibbsitu. Vrstvy tvořené t-o-t strukturami jsou kompaktní ale mohou se spojovat s dalšími takovými vrstvami, čímž vzniká typická vrstevnatá struktura fylosilikátů.[2]
Minerály
[editovat | editovat zdroj]Trioktaedrické slídy
[editovat | editovat zdroj]- Pravé slídy
- Křehké slídy
Dioktaedrické slídy
[editovat | editovat zdroj]- Pravé slídy
Slídy s mezivrstevní chybou
[editovat | editovat zdroj]Velmi jemnozrnné slídy mají často větší rozdíly v obsahu iontů a vody a jsou obvykle označovány jako jílovité slídy. Patří mezi ně:
- Hydromuskovit: s H3O+ a K na pozici X
- Illit: s nedostatkem K na pozici X a porovnatelným přebytkem Si na pozici Z
- Fengit: s Mg nebo Fe2+ nahrazujícími Al na pozici Y a porovnatelným přebytkem Si na pozici Z
Výskyt
[editovat | editovat zdroj]Často se však pojmem slída míní jen její nejznámější reprezentant – muskovit.[zdroj?] V přírodě se ze slíd vyskytují nejčastěji dva druhy:
- Muskovit (světlá slída, kočičí stříbro) – stříbřitě bílý, slabě nažloutlý či nazelenalý nerost. Obsahuje ho žula, krystalické břidlice nebo svory. Chemicky jde o hlinitokřemičitan draselný s malou příměsí sodíku, vápníku a železa.
- Biotit (tmavá slída) – nerost v hornině černý, samostatný lístek pak hnědý až černohnědý. Biotit lze nalézt v mnoha vyvřelinách a krystalických břidlicích. Je to, stejně jako muskovit, hlinitokřemičitan draselný, avšak s příměsí až 30 % oxidu hořečnatého.
- Lepidolit – růžová odrůda
Naleziště
[editovat | editovat zdroj]Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byl použit překlad textu z článku Sľuda na slovenské Wikipedii.
- ↑ http://www.geology.cz přístup: 2015-07-17
- ↑ a b Klein, C., 2006. Mineralógia. Oikos-Lumon, Bratislava, 658 s.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu slída na Wikimedia Commons