Behistunski natpisi
Behistunski natpisi | |
---|---|
![]() | |
![]() | |
Država | ![]() |
Godina uvrštenja | 2006. |
Vrsta | Kulturno dobro |
Mjerilo | (ii) i (iii) |
Ugroženost | — |
Poveznica | UNESCO:1222 |
Koordinate | 34°23′18″N 47°26′12″E / 34.38833°N 47.43667°E |
Lokacija Behistunskih natpisa u Iranu |
Behistunski natpisi (također poznati kao i Bisitun ili Bisutun, perz. بیستون, staroperz. Bagastana: „Božje mjesto ili zemlja“[1]) su starovjekovni višejezični zapisi koji se nalaze na planini Behistun u Kermanšaškoj pokrajini pokraj grada Kermanšaha u zapadnom Iranu.[2] Datiraju iz 6. stoljeća pr. Kr., odnosno iz doba vladavine Darija I. Velikog, vladara Perzijskog Carstva.
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/04/Darius_I_the_Great%27s_inscription.jpg/400px-Darius_I_the_Great%27s_inscription.jpg)
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/94/Behistun_DB1_1-15.jpg/400px-Behistun_DB1_1-15.jpg)
Natpisi uključuju tekstove pisane na klinastom pismu na tri jezika; perzijskom, elamskom i babilonskom.[3] Britanski vojni časnik Henry Rawlinson[4] je kopirao natpise u dva dijela, 1835. i 1843. godine. Rawlinson je uspio prevesti klinasto pismo na perzijskom jeziku 1838., dok su elamske i babilonske tekstove 1843. preveli Rawlinson i njegovi suradnici. Babilonski zapisi su kasniji oblik akadskog jezika, dok oba spadaju u semitske jezike. U doba otkrića, Behistunski zapisi su za klinasto pismo imali jednaki značaj kao i Kamen iz Rosette za egipatske hijeroglife; radilo se o dokumentu pomoću kojeg je bilo moguće dešifrirati drevno i zaboravljeno pismo.
Behistunski natpisi su otprilike 15 m visine i 25 m širine, a uklesani su u vapnenačku liticu koja se nalazila uz antičku cestu koja je spajala glavne gradove Babilonije i Medije (Babilon i Ekbatanu). Radi se o jako nepristupačnom mjestu budući kako su drevni graditelji izravnali litici nakon završetka klesanja natpisa. Perzijski tekst sastoji se od 414 redaka posloženih u pet stupaca; elamski od 593 redaka u osam stupaca, dok se babilonski sastoji od 112 redaka.
Ove natpise je dao urezati perzijski vladar Darije I. Veliki,[5] čija je figura također uklesana iznad natpisa. Reljef ga prikazuje naoružanog lukom, te s lijevom nogom nad grudima osobe koja leži, za koju se pretpostavlja kako se radi o uzurpatoru Gaumati kojeg je Darije svrgnuo s perzijskog trona. Darije se na reljefu prikazuje kako pristiže s lijeva u pratnji dvaju dvoranina, dok deset figura (visine 1 m) pristižu s desna i drže ruku na ramenu onog ispred, što simbolizira jedinstvo pokorenih naroda. Zoroastrijski simbol faravahar lebdi iznad ljudskih figura, a simbolizira blagoslov božanstva Ahura Mazde. Pretpostavlja se kako je jedna ljudska figura dodana na reljef nakon svršetka klesanja, a nalazi se na odvojenom kamenom bloku pričvršćenom na postojeću strukturu pomoću željeznih klinova i olova.
- Ahemenidsko Perzijsko Carstvo
- Ahemenidska dinastija
- Darije I. Veliki
- Perzepolis
- Nakš-e Rustam
- Kamen iz Rosette
- ↑ Behistunski natpisi (Livius.org). Inačica izvorne stranice arhivirana 10. svibnja 2007. Pristupljeno 6. kolovoza 2009. journal zahtijeva
|journal=
(pomoć) - ↑ Enciklopedija Britannica: Bisitun
- ↑ Behistun (Archaeology.about.com). Inačica izvorne stranice arhivirana 11. lipnja 2011. Pristupljeno 6. kolovoza 2009.
- ↑ Enciklopedija Britannica: Perzijski natpisi na klinastom pismu
- ↑ Behistunski natpisi (enciklopedija Iranica). Inačica izvorne stranice arhivirana 2. siječnja 2009. Pristupljeno 6. kolovoza 2009. journal zahtijeva
|journal=
(pomoć)
- Behistunski natpisi (Livius.org), autor: Jona Lendering, sadržaj: perzijski tekst (klinasto pismo i prijevod) + dodaci Arhivirana inačica izvorne stranice od 10. svibnja 2007. (Wayback Machine)
- Engleski prijevod natpisa
- Potpuni prijevod Behistunskih natpisa (Case Western Reserve University Digital Library), PDF format[neaktivna poveznica]
- UNESCO-ov opis arheološkog nalazišta
- „Behistun dobio certifikat Svjetske baštine“ (Bisotun receives its World Heritage certificate), ChnPress.com, Cultural Heritage News Agency, Teheran, 3. srpnja 2008.
- Ostala nalazišta u Behistunu (Livius.org) Arhivirana inačica izvorne stranice od 19. srpnja 2013. (Wayback Machine)
|