„Matija Slavič” változatai közötti eltérés
[ellenőrzött változat] | [ellenőrzött változat] |
1 forrás archiválása és 0 megjelölése halott linkként. #IABot (v2.0beta9) |
|||
31. sor: | 31. sor: | ||
* [https://web.archive.org/web/20110721112942/http://www.vasiszemle.t-online.hu/2001/02/goncz.htm Göncz László: Muravidék, 1919] |
* [https://web.archive.org/web/20110721112942/http://www.vasiszemle.t-online.hu/2001/02/goncz.htm Göncz László: Muravidék, 1919] |
||
{{nemzetközi katalógusok}} |
|||
{{DEFAULTSORT:Slavic Matija}} |
{{DEFAULTSORT:Slavic Matija}} |
||
[[Kategória:1877-ben született személyek]] |
[[Kategória:1877-ben született személyek]] |
A lap 2018. szeptember 9., 10:02-kori változata
Matija Slavič | |
![]() | |
Matija Slavič a párizsi békekonferencián. | |
Született | 1877. január 27. Bučečovci |
Elhunyt | 1958. október 25. (81 évesen) Ljubljana |
Állampolgársága | jugoszláv |
Nemzetisége | szlovén |
Foglalkozása | teológus, fordító, pedagógus |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Matija Slavič témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Matija Slavič (Bučečovci, 1877. január 27. – Ljubljana, 1958. október 25.) szlovén teológus, fordító, tanár. 1932-től 1933-ig, majd 1939-től 1941-ig a ljubljanai egyetem rektora volt. Közreműködött a Vendvidék nagyobb részének Magyarországtól való elcsatolásában.
Élete és munkássága
Ljutomer mellett született, Stájerországban, a ma Szlovéniához tartozó országrészben. Teológiát Mariborban.
Legfontosabb műve a Szentírás közvetlenül zsidó nyelvből való lefordítása. Ljubljanában a teológia kar dékánja is volt.
Politikai tevékenység
Az első világháborút követő párizsi béketárgyalásokon tagja volt a Szerb–Horvát–Szlovén Királyság küldöttség szlovén csoportjának, azon belül is a Vendvidékért felelős szakértő volt. Kezdetben a jugoszlávok nem tartottak igényt a területre, egyfelől mert kevés, hiányos és magyar részről némileg torzított adatok álltak a rendelkezésére. Slavič kapcsolatban állt a Vendvidék jugoszláv-párti katolikus értelmiségével, akik szerettek volna Magyarországtól elszakadni. Slavič azonkívül maga is igyekezett pontosítani a szándékosan torzított magyar adatokon, de ő maga is tett elferdített megállapításokat, elsősorban az Alsólendva vidéki falvakkal kapcsolatban, melyeket etnikailag vegyes községeknek nevezett, noha ott voltak színmagyar települések is. A területen 1919-ben létrejött a Vendvidéki Köztársaság, amit sem a lakosság, sem az új délszláv állam nem támogatott. Slavičnak is az volt a véleménye, hogy különösebb érdemeket az új köztársaság nem szerzett a szlovén autonómia és bolsevizmus elleni harc terén. Következésképp sem a köztársaságot, sem vezetőjének Tkálecz Vilmosnak a tetteit nem tartotta komoly dolognak.
A konferencián jelen volt Apponyi Albert mellett Mikola Sándor Vendvidékről származó tanár, aki az ún. vend-kelta elmélettel próbálta megakadályozni a Vendvidék elcsatolását. Mikola állításainak jó része igencsak gyenge lábakon állt, több egymásnak is egészen ellentmondott, erre Slavič világított rá a legjobban.
Részben Slavičnak is köszönhető, hogy végül a Vendvidék Jugoszláviához került.