Rokka
A rokka lábbal hajtott, kézi fonáshoz használt eszköz. A fonás szorosabb értelemben a szálak összesodrása, tágabb értelemben mindazon műveletek összessége, amelyek segítségével szálas anyagokból (pamut, gyapjú, kender, len) fonalak készülnek. A fonás legrégibb eszköze a gyalog-, vagy sima orsó. Ezzel az orsóval a munkafolyamat szakaszos volt. A gyalogorsón kiv��l használták a fonókereket is. Itt az orsó kerékkel forgatható. Az orsó sima volta miatt a munkafolyamat itt is időszakos. A sima orsó a sodrást és a felgombolyítást csak felváltva végezheti. Ha a fonal iránya az orsó tengelyénél 90°-nál nagyobb szöget zár be, akkor sodor, ha ennél kisebb, akkor felcsévél (azaz felgombolyít). A fonókerék csak lágy sodratú anyagok fonására alkalmas. A kemény, illetve merev fonalak fonását rokkán végezték. A rokkán a munkavégzés már folyamatos.
Orsójának patkó alakú szárnya van (lásd az ábrát). A szárnyakon fonalvezető kampók (f) vannak, amelyek a fonalat a csévére (g) vezetik. A szárny forgása adja a fonal sodratát, a szárny és az orsó kerületi sebességének különbsége eredményezi a felcsévélést. A cséve tehát a felcsévélésnek, az orsó pedig a sodrásnak mergfelelően forgatandó, ezért mind az orsónak, mind a csévének zsinórkorongja van.
Az elnevezése szláv nyelvterületről való. Három fő szerkezeti egységet tudunk megkülönböztetni:
- báb,
- orsó,
- guzsaly.
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/be/Marianne_Stokes_St_Elizabeth_of_Hungary_Spinning_for_the_Poor.jpg/200px-Marianne_Stokes_St_Elizabeth_of_Hungary_Spinning_for_the_Poor.jpg)
Irodalom
- Révai nagy lexikona Budapest, 1913. 7. kötet 658. o.