Угљени хидрати
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/27/D-glucose-chain-2D-Fischer.png/220px-D-glucose-chain-2D-Fischer.png)
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/77/D-Ribose_Keilstrich.svg/160px-D-Ribose_Keilstrich.svg.png)
Угљени хидрати, угљикохидрати, карбохидрати, у биокемији названи сахариди или шећери, су најраспрострањенија органска једињења у живом свету.
По кемијском саставу угљикохидрати су хидрати угљика, обично с односом атома водика и кисика од 2:1 (као у води), емпиријске формуле Cм(Х2О)н, при чему м може бити различит од н (уз изнимке попут деоксирибозе, шећерне компоненте ДНА - C5Х10О4).
Класификација
[уреди | уреди извор]Према степену сложености угљикохидрати могу бити:
Моносахариди
[уреди | уреди извор]Моносахариди (прости шећери) се хидролизом не могу разложити на простија једињења. Према броју угљеникових атома деле се на триозе, тетрозе, пентозе, хексозе и хептозе.
Најважнији су пентозе и хексозе, а најпознатији моносахариди су фруктоза, глукоза и галактоза.
Пентозама (са 5 атома угљеника) припадају:
- рибоза, која улази у састав РНК
- дезоксирибоза, која изграђује ДНК.
У хексозе спадају:
Глукоза је главни извор енергије и основни транспортни облик шећера у организму кичмењака.
Олигосахариди
[уреди | уреди извор]![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/26/Wheat_products.jpg/220px-Wheat_products.jpg)
Олигосахариди (грч. олигос: малобројно, сиромашно) су изграђени од 2-10 молекула моносахарида. Најзначајнији су:
- дисахариди (од 2 моносахарида) којима припадају:
Дисахариди, као нпр. сахароза служе као транспортни шећери код биљака.
Полисахариди
[уреди | уреди извор]Полисахариди су макромолекули настали повезивањем великог броја моносахарида у дугачке ланце (могу да садрже на стотине и хиљаде моносахарида).
Према биолошкој функцији се деле на резервне и структурне полисахариде.
Резервни полисахариди представљају молекуле у којима се чува (складишти) хемијска енергија. Најраспрострањенији резервни полисахариди су:
Скроб и гликоген се састоје од већег броја молекула глукозе.
Структурни полисахариди учествују у изградњи ћелијских делова. Међу њима су најраспрострањенији:
- целулоза, која је главни састојак ћелијског зида биљака,
- хитин, који зграђује скелет зглавкара и
- агар, којега садрже алге.
Енергетска улога угљених хидрата и инсулин
[уреди | уреди извор]Гликоген се код кичмењака (тиме и код човека) складишти у јетри и мишићима. Када се у крвотоку појави вишак глукозе, јетра од глукозе синтетише гликоген (то је под контролом инсулина). Када ниво глукозе у крви падне, у јетри долази до разградње гликогена у глукозу, која затим прелази у крвоток. Из крвотока глукоза прелази у ћелије, што је исто под контролом хормона инсулина (лучи га панкреас). У ћелијама се разлагањем глукозе ослобађа енергија неопходна за њихов нормалан рад. Када оболи панкреас па се инсулин недовољно излучује, долази до нагомилавања шећера у крви, док истовремено ћелије гладују, тј. немају довољно глукозе. Обољење настало услед тога је дијабетес (шећерна болест) – смртоносна болест, ако се не лечи. Дијабетичари инсулин не узимају орално (преко уста), пошто би, као протеин, био разложен у цревима.
Вањске везе
[уреди | уреди извор]- БиоНет Скола[мртав линк]
- Биосколос | Архивирано 2005-12-14 на Wаyбацк Мацхине-у
- ИУПАЦ-ИУБМБ Јоинт Цоммиссион он Биоцхемицал Номенцлатуре (ЈЦБН): Царбохyдрате Номенцлатуре
- Царбохyдратес Информатион
- Царбохyдратес детаилед
- Царбохyдратес Овервиеw
- Царбохyдратес анд Глyцосyлатион - Тхе Виртуал Либрарy оф Биоцхемистрy анд Целл Биологy | Архивирано 2005-03-01 на Wаyбацк Мацхине-у
- Цонсортиум фор Фунцтионал Глyцомицс