Благо Задро — разлика између измена
м Враћене измене корисника Ничим неизазван (разговор) на последњу измену корисника Ванилица ознака: враћање |
сређивање |
||
Ред 1: | Ред 1: | ||
{{брзо брисање|значај}} |
|||
{{Превод}} |
|||
{{Инфокутија Војно лице |
{{Инфокутија Војно лице |
||
| child = <!--може и "embed", "yes" ако је убачена унутар друге инфокутије--> |
| child = <!--може и "embed", "yes" ако је убачена унутар друге инфокутије--> |
Верзија на датум 11. јун 2022. у 21:30
Овај чланак је предложен за брзо брисање.
Наведен је следећи разлог: значај. Ускоро ће неко од администратора да провери овај захтев и предузме неопходне мере. Ако се не слажете с брисањем, изразите своје мишљење на страници за разговор: Администратори: Не заборавите да проверите шта води овамо, историју измена странице и њену страницу за разговор. Страницу је последњи пут уредио корисник Ванилица (разговор · доприноси) на датум 11. јун 2022. у 21:30. |
Благо Задро | |
---|---|
![]() Задро у младости | |
Лични подаци | |
Надимак | Шљука |
Датум рођења | 31. март 1944. |
Место рођења | Доњи Мамићи, код Груда, НДХ |
Датум смрти | 16. октобар 1991.47 год.) ( |
Место смрти | Вуковар, Хрватска, СФР Југославија |
Место укопа | Меморијално гробље у Вуковару |
Породица | |
Супружник | Катица Солдо |
Војна каријера | |
Служба | ![]() 1991 |
Војска | Збор народне гарде |
Чин | генерал-мајор (постхумно) |
Командант | 3. батаљон 204. (Вуковарска) бригада |
Учешће у ратовима | Рат у Хрватској |
Благо Задро (Доњи Мамићи, код Груда, 31. март 1944 — Вуковар, 16. октобар 1991) био је командант севернога дела хрватских снага у Вуковару током Рата у Хрватској. Убијен је у Боровоме насељу током Битке за Вуковар. Показао се као вешт ратник поготову у противтенковском дејству. Хрвати га сматрају једним од највећег хероја у целокупној њиховој повести. О њему су испричане многе митске приче. С хрватске стране он је савршени и непоколебљиви ратник (иако је изгубио Битку за Вуковар), а Срби га оптужују за ратне злочине (иако није званично терећен).
Рани живот
Благо Задро је рођен у маломе селу Доњи Мамићи код Груда, у западној Херцеговини која је тада била под контролом Независне Државе Хрватске. Његова породица се 1954. године преселила у Борово насеље, индустријску четврт Вуковара, у којој је завршио средњу школу и почео да ради у комбинату „Борово”. Његов посао је био да меша хемикалије и гуме.[1][2] Године 1968. се оженио Катицом Солдо, такође радницом „Борова”. Имали су три сина: Роберта, Томислава и Јосипа. Задро је био заинтересован за хрватску историју, посебно за случај Блајбург, и био је жестоки антикомуниста.[3]
Почетком 1990-их је организовао штрајкове у комбинату „Борово” и тражио смену директора.[3] Он је постао активан у политици током првих демократских избора у Хрватској 1990. године; основао је огранак Хрватске демократске заједнице (ХДЗ) за Општину Вуковар и постао потпредседник ХДЗ-а у Вуковару. После гашења његовог одељења, провео је три месеца у реорганизираној хрватској полицији у Винковцима. Доцније се придружио Збору народне гарде када је почео рат.[1][3]
Битка за Вуковар
Благо Задро је командовао 3. батаљоном 204. (вуковарске) бригаде Хрватске копнене војске током Битке за Вуковар од почетка борби против ЈНА. У истом батаљону су му била двојица синова.[2] Задрова јединица је распоређена да брани виталну тачку Трпињску цесту, отворени пут који води директно у Вуковар. Због свог значаја, пут је постао примарна мета тенковских јединица ЈНА које су напале град. У Трпињској цести је Задрове јединице назване „Жути мрави” и „Турбо вод” противтенковским деловањем задала велике губитке ЈНА те је она проглашена за „гробље тенкова” око које су се створили бројни митови. Највећи успех се десио 18. септембра 1991. године када је батаљон поставио заседу југословенској војсци уништивши 60 тенкова и оклопних транспортера. Међутим, његове јединице су доцније биле поражене када је Вуковар био ослобођен од хрватских сецесиониста.
Задра су пронашле и неутралисале снаге локалних Срба из Хрватске 16. октобра 1991. године. Његов леш је пронашла и закопала његова јединица. Када је ЈНА препустила град Хрватима, његово тело је било уклоњено из гробнице. Седам година доцније су његови остаци пронађени у Боровом насељу. Доцније сахрањен на Војничком вуковарском гробљу поред најстаријег сина Роберта који је такође погинуо у рату. Постхумно је Благо Задро унапређен у генрал-мајора.[4]
Наслеђе
Председник Хрватскога сабора Владимир Шекс (ХДЗ) изјавио је да без Блага Задре, Хрватска никада не би успела да изврши сецесију од СФРЈ.[5] Сваке године на годишњицу његовог неутралисања у Вуковару се одржава комеморација у којој присуствују бројни бивши саборци и политичке званице. По њему су назване главна улица у Боровоме насељу, улица у Грудама, војна школа у Загребу, а у његовоме родном селу Доњи Мамићи постављен је споменик.
Галерија
-
Благо Задро (средина) у Трпињској цести за време Битке за Вуковар
-
Биста генерал-мајора Благе Задра у Вуковару
-
Гроб Блага и његовог сина Роберта који су погинули у Рату у Хрватској
-
Споменик Благу Задри у Вуковару, Трпињска цеста
Извори
- ^ а б Kraljić, Željka. „General kojeg su svi slušali i poštovali”. Vukovarske novine (на језику: хрватски). Архивирано из оригинала 8. 2. 2012. г. Приступљено 15. 11. 2011.
- ^ а б Central Intelligence Agency Office of Russian and European Analysis (2000). Balkan Battlegrounds: A Military History of the Yugoslav Conflict, 1990–1995: Volume 2. Washington, D.C.; p. 197
- ^ а б в „Biografije: Blago Zadro”. Večernji list. Архивирано из оригинала 2016-10-19. г. Приступљено 2016-10-16.
- ^ „Unuk Mislav: Ponosan sam na djeda Blagu, želim nositi broj 91”. www.24sata.hr (на језику: хрватски). Приступљено 2022-06-07.
- ^ „Polaganjem vijenaca, misom zadušnicom i komemorativnim skupom u Vukovaru je obilježeno 13 godina od pogibije general-bojnika Blage Zadre” (на језику: хрватски). Croatian Radiotelevision. 16. 10. 2004. Архивирано из оригинала 5. 3. 2016. г. Приступљено 14. 11. 2011.