Frankofonie
Frankofonie označuje zpravidla celek zemí užívajících francouzštinu jako prostředek k dorozumění nebo k rozvoji kultury.
![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/49/Map-Francophone_World.svg/350px-Map-Francophone_World.svg.png)
■ frankofonní menšiny
![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/27/Flag_of_La_Francophonie.svg/220px-Flag_of_La_Francophonie.svg.png)
Podrobnější definice frankofonie
editovatTermín frankofonie je však mnohem širší a také vágnější, než se z této definice může zdát. Je důležité pochopit jakou část populace a jaké země vlastně pojem frankofonie sdružuje. Frankofonie sdružuje země, kde francouzština je:
- jediným oficiálním jazykem (Francie, Kongo, Monako atd.)
- jedním z oficiálních jazyků (Kanada, Švýcarsko, Čad atd.)
- mateřským jazykem velké části obyvatel (Francie, Belgie atd.)
- kulturním jazykem (Rumunsko, Maroko, Egypt, Alžírsko atd.)
- jazykem jen určité společenské vrstvy (např. Izrael)
- frekventovaným jazykem jen v určitých oblastech většího státu (USA – Louisiana, Nová Anglie)
Tyto skupiny se mohou i nemusí krýt (např. v některým zemích je francouzština sice jazykem oficiálním, není však jazykem mateřským většiny obyvatel, ani jimi není běžně používána).
Často se zaměňuje termín frankofonie s konceptem Mezinárodní organizace frankofonie. Tato organizace sdružuje země spíše z politického a ekonomického hlediska. V těchto zemích navíc nemusí být francouzština oficiálním, často ani běžně užívaným jazykem.
Historie
editovatTermín frankofonie byl používán zeměpisci od roku 1871 pro čistě technické účely. Teprve po 2. světové válce ve zvláštním vydání časopisu Esprit (1962) byl poprvé rozvinut termín „frankofonní uvědomělosti“ (conscience francophone). Z této doby pochází dnes již zřejmě nejuznávanější vysvětlení slova frankofonie, ve které jde spíše o uvědomění si společné kultury a jazyka než o způsob, jakým jsou vedena politická nebo ekonomická rozhodnutí.
Francouzští mluvčí se v té době cítili ohroženi všudypřítomností angličtiny a celosvětového vlivu anglo-americké kultury, jež se rozmohla výrazněji po konci druhé světové války. Teprve v té době se probudilo pravé „frankofonní vědomí“ spojené s vůlí po spojení za účelem obrany francouzského jazyka.
Obrana individuality jazyka je tendencí všech kultur. Frankofonie tvoří svou rozlehlostí a vlivem výjimečnou celosvětovou snahu mnoha lidí a mnoha kultur o rozvoj francouzštiny a nejrůznějších aspektů frankofonní kultury.
20. březen je Mezinárodním dnem frankofonie
Členové frankofonie podle kontinentů
editovatEvropa
editovat- Belgie (vláda Francouzské komunity Belgie)
- Bulharsko
- Francie
- Lucembursko
- Moldavsko
- Monako
- Rumunsko
- Švýcarsko
Přidružení členové:
Pozorovatelské země:
Severní Amerika a Karibik
editovatAfrika
editovat- Benin
- Burkina Faso
- Burundi
- Kamerun
- Kapverdy
- Komory
- Kongo (Brazzaville)
- Konžská demokratická republika (Kinshasa)
- Pobřeží slonoviny
- Džibutsko
- Egypt
- Gabon
- Guinea
- Guinea-Bissau
- Rovníková Guinea
- Madagaskar
- Mali
- Maroko
- Mauricius
- Mauritánie
- Niger
- Středoafrická republika
- Rwanda
- Svatý Tomáš a Princův ostrov
- Senegal
- Seychely
- Čad
- Togo
- Tunisko
Asie a Oceánie
editovatOdkazy
editovatSouvisející články
editovatExterní odkazy
editovat- Obrázky, zvuky či videa k tématu Frankofonie na Wikimedia Commons
- (francouzsky) Mezinárodní organizace frankofonie Archivováno 24. 7. 2010 na Wayback Machine.
- (francouzsky) Mezinárodní organizace Frankofonní ekonomické fórum
- (česky)(francouzsky) Český národní výbor frankofonního ekonomického fóra
- (francouzsky) Mezivládní agentura frankofonie
- (francouzsky) Institut frankofonie
- (francouzsky) Mezinárodní organizace frankofonních starostů
- (francouzsky) Frankofonie na Wikivoyage
- (francouzsky) Veřejná frankofonní webrádia
- (francouzsky) Sdružení frankofonních webrádií
- (česky)(francouzsky) Francouzská aliance Česká republika
- (česky)(francouzsky) Institut Français de Prague