Pazourek
Pazourek je tvrdá sedimentární kryptokrystalická forma křemene (oxid křemičitý SiO2)[1] zařazená mezi odrůdy chalcedonu. Pazourek je obvykle tmavošedý, modrý, černý nebo temně hnědý a často se skelným vzhledem. Vyskytuje se převážně ve formě pecek (mandlí, konkrecí, uzlin) i větších objemů uvnitř usazených (sedimentárních) hornin jako jsou křídy a vápence.
Pazourek | |
---|---|
čerstvý lom pazourku | |
Zařazení | sedimentární |
Hlavní minerály | křemen, opál, chalcedon kryptokrystalický SiO2[1] |
Textura | masivní |
Barva | světlá, šedá, bílá , černá |
![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/20/ALM_08_Dolch.jpg/220px-ALM_08_Dolch.jpg)
![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/db/Feuerstein-bruch.jpg/220px-Feuerstein-bruch.jpg)
Vznik pazourku
editovatZpůsob vzniku pazourku není dosud jasný, i když se zdá potvrzeno, že je výsledkem chemických změn při tvorbě sedimentárních hornin pod tlakem – při procesu diageneze. Jedna teorie praví, že gelovitý křemičitý materiál vyplňuje dutiny v sedimentu a v nich “zkřemení”. To by vysvětlovalo složité tvary, ve kterých se přirozený pazourek v přírodě vyskytuje.
Výskyt pazourku v Evropě
editovatV Evropě se nejlepší pazourek pro výrobu nástrojů vyskytuje v Belgii v Obourgu v pazourkových dolech ve Spiennes,[2] v křídách na pobřeží průlivu La Manche, v Pařížské pánvi, v ložiskách na Rujáně (např. na mysu Arkona), v anglických Grimes Graves, v dánských Møns Klint a v jurských vrstvách krakovské oblasti v Polsku.
Význam pazourku
editovatPazourek byl pro své relativně snadné opracování a lasturnatý lom jedním z nejvíce užívaných materiálů pro výrobu kamenných nástrojů v době kamenné. Byl zpracováván štípáním na tenké ostré štěpiny, které tvořily ostří primitivních nástrojů a zbraní, například hroty šípů, nebo se používal ve formě pěstních klínů.
V pravěku se na území Česka pazourek dostával z pobřeží Baltu, posunem ledovců. Odtud má přízvisko baltský.
Anglický (a také německý) název pazourku – flint – je známý z obecného názvu pro pušku – flinta. Pazourek byl totiž užíván u pušky v křesadle jako křesací kamínek (nárazem oceli s pazourkem vznikají jiskry) a jeho úlohou bylo zažehnout střelný prach, který vypálil střelu (projektil). Vojenské užití pazourku v mušketách britské armády je doloženo k roku 1842. Skláři, optici a astronomové taky znají flintové sklo s vysokým indexem lomu.[3]
Odkazy
editovatReference
editovat- ↑ a b Pazourek. GeoDb [online]. Pedagogická fakulta Univerzity Karlovy [cit. 2024-05-06]. Dostupné online.
- ↑ Neolithic Flint Mines at Spiennes Mons
- ↑ http://www.vscht.cz/sls/vyuka/prednasky/opticka_skla/opticka_skla_soubory/frame.htm#slide0007.htm Archivováno 13. 3. 2007 na Wayback Machine. Optická skla
Související články
editovatExterní odkazy
editovat- Obrázky, zvuky či videa k tématu pazourek na Wikimedia Commons
- Galerie pazourek na Wikimedia Commons
- Slovníkové heslo pazourek ve Wikislovníku
- Aleš Uhlíř, Pazourek nejen jako pravěká nástrojová surovina
- Aleš Uhlíř, Pazourek - kámen všech kamenů
- Jak na pazourek - stránky o technikách štípání pazourku prvního českého profesionálního flintknappera Petra Zítky