Slobodan Novak
Slobodan Novak (Split, 3. studenog 1924. – Zagreb, 26. srpnja 2016.) je hrvatski prozaik, romanopisac i esejist.
Pučku je školu završio u Rabu, a gimnaziju polazi u Splitu, te maturira u Su��aku. Diplomirao je hrvatski jezik i jugoslavenske književnosti u Zagrebu 1953. Drugi svjetski rat proveo je u partizanima, što je kasnije ironijski opisao u autobiografsko-esejističkim zapisima «Digresije» i «Protimbe» (2003). Radio je kao lektor i korektor, dramaturg u HNK u Splitu, te kao novinar i urednik u nakladničkim kućama. Član HAZU od 1983.
Najpoznatije djelo mu je roman Mirisi, zlato i tamjan iz 1968. godine za koje je dobio NIN-ovu nagradu 1969. godine. Godine 1980. je svoj roman Izgubljeni zavičaj adaptirao u scenarij po kome je snimljen film u režiji Ante Babaje.
Djela
uredi- Glasnice u Oluji, zbirka poezije (1950);
- Izgubljeni zavičaj, autobiografski roman (1955);
- Mirisi, zlato i tamjan, roman (1968);
- Izvanbrodski dnevnik, kratki roman (1977);
- Digresije, eseji (2001)
- Protimbe, eseji (2003)
Vanjske veze
uredi- HAZU - Biografija Arhivirano 2008-01-05 na Wayback Machine-u