Hrvaščina
jezik
Hrváščina je južnoslovanski jezik, ki ga uporablja 6.214.643 ljudi (popis 1995), predvsem Hrvatov. Sestavljajo ga tri narečja: štokavsko, kajkavsko in čakavsko. Standardna hrvaščina temelji na novoštokavskem ijekavskem narečju zahodne vrste, z vplivi ostalih dveh narečij, posebno v besedišču. Uvedena je bila sredi 19. stoletja; pred tem je standardna hrvaščina temeljila na kajkavskem narečju. Nekateri jezikoslovci trdijo da hrvaški ni ločen jezik, ampak standardna varijanta[4][5] enega policentričnega[6][7] standardnega srbohrvaškega jezika.[8][9]
Hrvaščina | |
---|---|
hrvatski | |
Izgovarjava | xř̩ʋaːtskiː |
Materni jezik | Hrvaška, Bosna in Hercegovina, Slovenija, Srbija, Avstrija, Črna gora in drugje |
Št. maternih govorcev | 5,5 milijonov (2001–2004)[1] |
Pisava | latinica (gajica) Jugoslovanska Braillova pisava |
Uradni status | |
Uradni jezik | ![]() ![]() ![]() ![]() |
Priznani manjšinski jezik | ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Regulator | Inštitut za hrvaški jezik in jezikoslovje (Svet za normo hrvaškega standardnega jezika) |
Jezikovne oznake | |
ISO 639-1 | hr |
ISO 639-2 | hrv |
ISO 639-3 | hrv |
Glottolog | croa1245 |
Linguasphere | del53-AAA-g |
Hrvaška narečja na Hrvaškem in v Bosni in Hercegovini | |
Glej tudi
urediOpombe in sklici
uredi- ↑ Hrvaščina referenca v Ethnologue (17. izd., 2013)
- ↑ »Linguistic Lineage for Croatian«. Ethnologue.com. Pridobljeno 26. januarja 2010.
- ↑ »Serbo-Croatian«. Ethnologue.com. Pridobljeno 24. aprila 2010.
The official language of Croatia is Croatian (Serbo-Croatian). [...] The same language is referred to by different names, Serbian (srpski), Serbo-Croat (in Croatia: hrvatsko-srpski), Bosnian (bosanski), based on political and ethnic grounds. [...] the language that used to be officially called Serbo-Croat has gotten several new ethnically and politically based names. Thus, the names Serbian, Croatian, and Bosnian are politically determined and refer to the same language with possible slight variations. ("Croatia: Language Situation", in Encyclopedia of Language and Linguistics, 2 ed., 2006.) - ↑ Kordić, Snježana (2003). »Glotonim srbohrvaški jezik glede na srbski, hrvaški, bosanski, črnogorski« (PDF). Slavistična revija. Zv. 51, št. 3. Ljubljana. str. 362. ISSN 0350-6894. SSRN 3433071. (COBISS).
- ↑ Gröschel, Bernhard (2009). Das Serbokroatische zwischen Linguistik und Politik: mit einer Bibliographie zum postjugoslavischen Sprachenstreit. Studies in Slavic Linguistics, Bd. 34 (v nemščini). München: Lincom Europa. str. 148, 344, 349. ISBN 978-3-929075-79-3. OCLC 428012015. (COBISS).
- ↑ Kordić, Snježana (2009). »Policentrični standardni jezik«. V Badurina, Lada; Pranjković, Ivo; Silić, Josip (ur.). Jezični varijeteti i nacionalni identiteti (PDF). Zagreb: Disput. str. 85–89. ISBN 978-953-260-054-4. OCLC 437306433. SSRN 3438216. Arhivirano iz prvotnega spletišča (PDF) dne 21. decembra 2012. Pridobljeno 5. februarja 2013.
- ↑ Bunčić, Daniel (2008). »Die (Re-)Nationalisierung der serbokroatischen Standards«. V Kempgen, Sebastian (ur.). Deutsche Beiträge zum 14. Internationalen Slavistenkongress, Ohrid, 2008. Welt der Slaven. München: Otto Sagner. str. 93. OCLC 238795822.
- ↑ Blum, Daniel (2002). Sprache und Politik (v nemščini). Würzburg: Ergon. str. 8, 16, 125–126, 134. ISBN 3-89913-253-X. OCLC 51961066.
- ↑ Kordić, Snježana (2010). Jezik i nacionalizam (PDF). Rotulus Universitas. Zagreb: Durieux. str. 98–108. doi:10.2139/ssrn.3467646. ISBN 978-953-188-311-5. LCCN 2011520778. OCLC 729837512. OL 15270636W. UPC 9789531883115. (COBISS). Arhivirano iz prvotnega spletišča (PDF) dne 21. decembra 2012. Pridobljeno 6. maja 2013.
Zunanje povezave
uredi- On-line Slovar
- Learn-Croatian.com (angleško)