Батар
Бата́р, Ботар — річка в Україні, в межах Виноградівського району Закарпатської області. Ліва притока річки Тиси (басейн Дунаю).
Батар | |
---|---|
48°05′49″ пн. ш. 22°49′40″ сх. д. / 48.09722222002777414° пн. ш. 22.82777778002778035° сх. д. | |
Витік | на південний схід від села Новоселиці |
Гирло | Тиса |
• координати | 48°05′50″ пн. ш. 22°49′40″ сх. д. / 48.09722222224977628° пн. ш. 22.82777777780577821° сх. д. |
Басейн | басейн Дунаю |
Країни: | ![]() Закарпатська область |
Регіон | Закарпатська область |
Довжина | 53 км |
Площа басейну: | 393 км² |
Притоки: | Батарч, Єгер (ліві) |
![]() |
Опис
ред.Довжина 53 км, площа водозбірного басейну 393 км². Похил річки 8,9 м/км. Долина V-подібна, подекуди ущелиноподібна, завширшки 10—30 м, нижче, в межах Закарпатської низовини — типова рівнинна річка. Річище дуже звивисте (особливо в пониззі), завширшки від 5 до 35 м, на окремих ділянках каналізоване та обваловане. Використовується на зро��ення.
Розташування
ред.Річка бере початок із джерел на схилах гори Фрасин, що у північно-західній частині Гутинського масиву (частина Вулканічного хребта), на південний схід від села Новоселиці. Тече спершу на захід, далі — на південний захід, паралельно до Тиси. У нижній течії повертає на захід, у пригирловій частині тече на північний захід. Впадає до Тиси на південь від смт Вилок.
Головна притока: Батарч, Єгер (ліві).
- У середній течії на лівобережжі річки розташований ботанічний заказник Юлівська Гора.
- У пониззі річкою проходить українсько-угорський кордон.
Література
ред.- Географічна енциклопедія України : [у 3 т.] / редкол.: О. М. Маринич (відповід. ред.) та ін. — К., 1989—1993. — 33 000 екз. — ISBN 5-88500-015-8.
- Каталог річок України. / Швець Г. І. — К.: Видавництво Академії наук Української РСР, 1957. — 192 с.
- (рос.) Ресурсы поверхностных вод СССР: Гидрологическая изученность. Том 6. Украина и Молдавия. Выпуск 1. Западная Украина и Молдавия / Под ред. Б. М. Штейнгольца. — Л.: Гидрометеоиздат, 1964. — 245 с.
- Словник гідронімів України – К.: Наукова думка, 1979. – С. 67