Cecil Burney
Admirál Sir Cecil Burney | |
---|---|
![]() | |
Velitel v Portsmouthu | |
Ve funkci: 1919 – 1921 | |
Předchůdce | Sir Stanley Colville |
Nástupce | Sir Somerset Gough-Calthorpe |
Druhý námořní lord | |
Ve funkci: 1916 – 1917 | |
Předchůdce | Sir Somerset Gough-Calthorpe |
Nástupce | Sir Rosslyn Wemyss |
Velitel 1. bitevní eskadry Grand Fleet | |
Ve funkci: 1914 – 1916 | |
Předchůdce | Sir Lewis Bayly |
Nástupce | Sir Charles Madden |
Vojenská služba | |
Služba | ![]() |
Složka | ![]() |
Hodnost | velkoadmirál 1920, admirál 1916, viceadmirál 1912, kontradmirál 1907 |
Narození | 15. května 1858 Saint Saviour |
Úmrtí | 5. června 1929 (ve věku 71 let) Upham |
Místo pohřbení | Brookwoodský hřbitov |
Titul | baronet 1921 |
Choť | Lucinda Marion Burnett (od 1884) |
Rodiče | Charles Burney a Catherine Elizabeth Jones |
Děti | Sybil Neville Rolfe Dennistoun Burney Violet Hazel Burney |
Příbuzní | Helen Aurea Neville-Rolfe[1] a Eustace Burney Neville-Rolfe[1] (vnoučata) |
Profese | námořní důstojník |
Ocenění | velkokříž Řádu lázně rytíř velkokříže Řádu sv. Michala a sv. Jiří |
Commons | Cecil Burney |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Sir Cecil Burney, 1. baronet (anglicky Sir Cecil Burney, 1st Baronet of Preston Candover) (15. května 1858 Saint Saviour, Jersey, Anglie – 5. června 1929 Upham, Hampshire, Anglie) byl britský admirál. U Royal Navy sloužil od roku 1871, v mládí vynikl v koloniálních válkách a rychle postupoval v hodnostech. Za první světové války se jako velitel 1. bitevní eskadry Grand Fleet zúčastnil bitvy u Jutska (1916). Poté působil v Londýně jako náčelník námořního štábu (druhý námořní lord 1916–1917) a svou kariéru zakončil jako velitel přístavu Portsmouth (1919–1921). V roce 1920 dosáhl nejvyšší možné hodnosti velkoadmirála.
Životopis
[editovat | editovat zdroj]![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/08/Admiral_Sir_Cecil_Burney_Gcmg_Kcb-_1917_Art.IWMART1724.jpg/220px-Admiral_Sir_Cecil_Burney_Gcmg_Kcb-_1917_Art.IWMART1724.jpg)
Pocházel z rodiny s tradiční službou u námořnictva, narodil se na ostrově Jersey jako jediný syn kapitána Charlese Burneye (1825–1887). Studoval na námořní akademii v Gosportu a jako kadet nastoupil v roce 1871 na výcvikovou loď HMS Britannia. Aktivní službu na moři zahájil jako praporčík v Tichém oceánu a v roce 1879 dosáhl hodnosti poručíka. Zúčastnil se války s Egyptem a poté bojoval v Súdánu proti Mahdího povstání. V roce 1884 se vrátil do Anglie a doplnil si vzdělání v oboru dělostřelectva. Jako dělostřelecký důstojník sloužil od roku 1887 v severní Americe a v roce 1892 byl přeložen do Lamanšského průlivu. V roce 1893 byl povýšen na komandéra, poté působil jako pedagog na výcvikových lodích a v roce 1896 dosáhl hodnosti kapitána. Jako velící důstojník sloužil u Mysu Dobré naděje a zúčastnil se búrské války, v letech 1906–1907 zastával funkci námořního pobočníka krále Eduarda VII.
V roce 1907 dosáhl hodnosti kontradmirála a byl přidělen k Home Fleet, poté se stal vrchním velitelem Atlantické flotily (1911–1913) a v roce 1912 byl povýšen na viceadmirála. Během druhé balkánské války operoval jako velitel mezinárodní flotily ve Středozemním moři a zajistil předání pevnosti Skadar nově vzniklému státu Albánie. Za zásluhy byl dekorován Řádem lázně a Řádem sv. Michala a sv. Jiří (1913).
První světová válka a závěr kariéry
[editovat | editovat zdroj]![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/43/HMS_Marlborough_%281912%29.jpg/220px-HMS_Marlborough_%281912%29.jpg)
Na začátku první světové války převzal velení 1. bitevní eskadry a byl přičleněn k loďstvu Grand Fleet. Se svou vlajkovou lodí HMS Marlborough se zúčastnil bitvy u Jutska (1916). Následně byl povýšen na admirála a obdržel velkokříž Řádu sv. Michala a sv. Jiří (1916). V listopadu 1916 byl jmenován druhým námořním lordem, tj. náčelníkem námořního štábu. Z této funkce byl odvolán na nátlak ministra námořnictva Erica Geddese, který prosazoval někoho mladšího. Burney pak v letech 1917–1919 zastával méně významnou funkci velitele u pobřeží Skotska (Commander-in-Chief, Coast of Scotland). Ještě během první světové války obdržel řadu zahraničních vyznamenání, byl velkodůstojníkem francouzské Čestné legie (1916) a francouzského Válečného kříže (1920), nositelem ruského Řádu sv. Vladimíra (1917), italského Řádu sv. Mořice a Lazara (1917), japonského Řádu vycházejícího slunce (1917) a belgického Leopoldova řádu (1918).
V letech 1919–1920 byl vrchním velitelem v Portsmouthu a svou vlajku tehdy vztyčil na slavné lodi HMS Victory. V roce 1920 dosáhl nejvyšší možné hodnosti velkoadmirála (Admiral of the Fleet). V roce 1921 získal šlechtický titul baroneta a stal se nositelem velkokříže Řádu lázně (1922). Formálně byl penzionován v roce 1925 a zemřel o tři roky později.
Se svou manželkou Lucindou Burnett (1860–1944) měl dvě děti. Dědicem titulu baroneta byl syn Denniston Burney (1888–1968), který proslul jako vynálezce a letecký inženýr, v letech 1922–1929 byl také poslancem Dolní sněmovny za Konzervativní stranu.
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]Literatura
[editovat | editovat zdroj]- HEATHCOTE, Tony: The British Admirals of the Fleet 1734–1795. A Biographical Dictionary; Londýn, 2002; 320 s. ISBN 0-85052-835-6 dostupné online
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Cecil Burney na Wikimedia Commons
- Admirál Cecil Burney na webu dreadnoughtproject
- Admirál Cecil Burney na webu thepeerage
- Admirálové Royal Navy
- Britští šlechtici
- Osobnosti první světové války
- Búrské války
- Viktoriánské období
- Eduardovské období
- Rytíři velkokříže Řádu lázně
- Rytíři velkokříže Řádu sv. Michala a sv. Jiří
- Velkodůstojníci Řádu čestné legie
- Nositelé Válečného kříže 1914–1918
- Rytíři velkokříže Řádu sv. Mauricia a sv. Lazara
- Nositelé Řádu svatého Vladimíra
- Nositelé Řádu vycházejícího slunce
- Velkodůstojníci Řádu Leopolda (Belgie)
- Narození 15. května
- Narození v roce 1858
- Úmrtí 5. června
- Úmrtí v roce 1929
- Úmrtí v Hampshiru