Volavka rusohlavá
![]() | |
---|---|
![]() Volavka rusohlavá | |
Stupeň ohrožení podle IUCN | |
![]() málo dotčený[1] | |
Vědecká klasifikace | |
Říše | živočichové (Animalia) |
Kmen | strunatci (Chordata) |
Podkmen | obratlovci (Vertebrata) |
Třída | ptáci (Aves) |
Řád | brodiví a pelikáni (Pelecaniformes) |
Čeleď | volavkovití (Ardeidae) |
Rod | Bubulcus Bonaparte, 1855 |
Binomické jméno | |
Bubulcus ibis (Linné, 1758) | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/88/Bubulcus_ibis_map.svg/250px-Bubulcus_ibis_map.svg.png)
Volavka rusohlavá (Bubulcus ibis) je středně velká bílá volavka s černýma nohama. Je velká až 56 cm[2], rozpětí křídel je až 96 cm. Může vážit od 200 do 500 g. U této volavky neexistuje pohlavní dvojtvárnost, samec a samička se vzhledově nijak výrazně neliší.
Popis
[editovat | editovat zdroj]Jedná se o menší druh volavky. Barva opeření je sněhově bílá s nádechem oranžové na hlavě, hrudi a zádech, které bývá ve svatebním šatu hlavně u samců pestřejší. Zobák je krátký, žlutý až oranžový, nohy jsou žlutavé někdy až černé či šedé.
Výskyt
[editovat | editovat zdroj]Obývá jižní Evropu, Asii a především oblasti Afriky. Zavlečena byla ale i do Ameriky a Austrálie. V 80. letech se rozšířila i do Portugalska a Itálie. V ČR byla již v současné době také pozorována a nelze vyloučit, že jde o divoké ptáky. Volavka obývá břehy řek a močálů, hlavně ale rozlehlé travnaté pláně. Přizpůsobila se i životu poblíž lidských obydlí.
Způsob života
[editovat | editovat zdroj]Jedná se o denního ptáka, který v močálech loví kořist a na travinách je často viděn ve společnosti velkých savců (často se „vozí“ na slonech), kteří poskytují bezpečí a plaší mraky hmyzu, kterým se volavky živí. Na noc hřaduje v obrovských hejnech na stromech. Volavky se dorozumívají různými skřeky, které v případě zastrašování doplňují i naježením per na zádech a krku.
Potrava
[editovat | editovat zdroj]Volavky rusohlavé se živí hlavně hmyzem, který loví právě v blízkosti velkých kopytníků, ale i menšími savci. Nepohrdnou ani ptáčaty a malými rybkami a obojživelníky z močálů a břehů řek.
Rozmnožování
[editovat | editovat zdroj]Volavky hnízdí ve společnosti jiných ptáků v obrovských koloniích čítajících tisíce jedinců i více. Volavka rusohlavá je monogamní pták, páry se vyhledávají na sezonu. V dalším hnízdním období si samec může vybrat jinou samici i naopak. Hnízda využívají buď původní, nebo si staví nová z větviček a různého podobného materiálu, který si hledají pod stromy nebo ho kradou ostatním párům v kolonii. Hnízda si volavky mohou stavět jak na zemi, tak na vhodných místech na keřích i stromech. Samec se samici dvoří a namlouvací tance bývají rozsáhlé a složité. Samice snáší 2–5 vajec, na kterých se střídají oba rodiče. Mláďata se líhnou po 21–26 dnech. Volavky jsou schopné přijmout za vlastní i osiřelá mláďata mladší 14 dní. Mláďata opouštějí hnízdo velice brzy a lezou po okolních větvích, kde je rodiče stále krmí. Ve věku 45–60 dní opouští definitivně hnízdo a osamostatňují se. Pohlavně dospívají ve 2 letech.
Galerie obrázků
[editovat | editovat zdroj]-
Volavka rusohlavá v Sao Paulu, Brazílie
-
Volavka rusohlavá ve Francii
-
Vejce volavky rusohlavé
Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ The IUCN Red List of Threatened Species 2021.3. 9. prosince 2021. Dostupné online. [cit. 2021-12-27].
- ↑ Bubulcus ibis (cattle egret) [online]. 2008-09-27 [cit. 2021-03-10]. Dostupné online.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu volavka rusohlavá na Wikimedia Commons
Slovníkové heslo volavka rusohlavá ve Wikislovníku
- Volavka v ZOO Liberec Archivováno 9. 9. 2011 na Wayback Machine.
Galerie volavka rusohlavá na Wikimedia Commons