Carly Simon
Carly Simon | |
---|---|
![]() Carly Simon vuoden 1989 Oscar-gaalassa. |
|
Henkilötiedot | |
Syntynyt | 25. kesäkuuta 1945 New York |
Ammatti | laulaja, muusikko |
Muusikko | |
Laulukielet | englanti |
Aktiivisena | 1964– |
Tyylilajit | pop, rock |
Soittimet | piano, kitara |
Levy-yhtiöt | Arista Records, Warner Bros. Records, Elektra Records ja Epic Records |
Palkinnot | |
Aiheesta muualla | |
Kotisivut | |
[ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]
|
Carly Elisabeth Simon (s. 25. kesäkuuta 1945 New York) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja muusikko.[1] Hän on voittanut Oscarin, Golden Globen ja kaksi Grammy-palkintoa.
Elämä ja ura
Simon syntyi varakkaaseen newyorkilaisperheeseen vuonna 1945. Hänellä on kaksi siskoa[2]. Hänen isänsä oli Simon & Schuster -kustannusyhtiön perustaja Richard Simon. Nuori Carly aloitti laulajanuransa siskonsa Lucyn kanssa The Simon Sisters -lauluduossa, joka levytti kolme albumia ja sai yhden singlensä listoille vuonna 1964.[2][3]
Simon levytti ensimmäisen sooloalbuminsa Carly Simon vuonna 1971 ja saman vuoden lopulla toisen nimeltä Anticipation. Albumien myötä hän sai vuoden 1971 parhaan uuden tulokkaan Grammy-palkinnon. Samana vuonna Simonilla oli myös pieni rooli Miloš Formanin elokuvassa Taking off – otetaan hatkat. Vuonna 1972 ilmestynyt Simonin läpimurtoalbumi No Secrets sisälsi hittisinglen "You're So Vain". Myös Simonin neljäs albumi Hotcakes (1974) nousi kultalevyksi, mutta kuudes albumi Another Passenger (1976) oli kaupallinen pettymys.[3]
Vuonna 1977 Simon sai jälleen menestyshitin James Bond -tunnussävelmällä "Nobody Does It Better", ja sitä seurannut albumi Boys in the Trees (1978) myi hyvin.[3]
1980-luvulla Simon vähensi konsertointia mutta jatkoi levyttämistä vaihtelevalla menestyksellä. Vuonna 1988 hän sai Grammyn ja Oscarin elokuvakappaleesta "Let the River Run". Hänen toistaiseksi uusin albuminsa on Never Been Gone (2009)[4].[3]
Simon valittiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1994 ja Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2022.[5][6]
Yksityiselämä
Simon oli vuosina 1972–1983 naimisissa laulaja James Taylorin kanssa, ja heillä on kaksi yhteistä lasta[3]. Simon oli kihloissa muusikko Russ Kunkelin kanssa vuosina 1985–1987[7] ja toisen kerran naimisissa vuosina 1987–2007 James Hartin kanssa.[8] Simon asuu Martha's Vineyardissa Massachusettsissa.[9]
Simon on kirjoittanut viisi lastenkirjaa[2] ja vuoden 2019 lokakuussa ilmestyi häneltä kirja Touched by the Sun: My Friendship with Jackie hänen ystävyydestään Jackie Kennedy Onassiksen kanssa.[10]
Simon sairastui 1990-luvun lopussa rintasyöpään.[4] Hän on kertonut kärsineensä aina änkytyksestä.[2]
Diskografia
Studioalbumit[3]
- Carly Simon, 1971
- Anticipation, 1971
- No Secrets, 1972
- Hotcakes, 1974
- Playing Possum, 1975
- Another Passenger, 1976
- Boys in the Trees, 1978
- Spy, 1979
- Come Upstairs, 1980
- Torch, 1981
- Hello Big Man, 1983
- Spoiled Girl, 1985
- Coming Around Again, 1987
- My Romance, 1990
- Have You Seen Me Lately, 1990
- This Is My Life, 1992
- Romulus Hunt: A Family Opera, 1993
- Letters Never Sent, 1994
- Film Noir, 1997
- Bedroom Tapes, 2000
- Moonlight Serenade, 2005
- Into White, 2007
- This Kind of Love, 2008
- Never Been Gone, 2009
Lähteet
- ↑ Carly Simon Biography (1945-) NetIndustries, LLC. Viitattu 22.7.2010. (englanniksi)
- ↑ a b c d Carly Simon on Music, Life and Baseball The Diane Rehm Show. Viitattu 27.12.2012.
- ↑ a b c d e f William Ruhlmann: Carly Simon allmusic.com. Viitattu 27.12.2012.
- ↑ a b Harp, Justin: Carly Simon: 'Cancer hurt my career and relationships' 23.4.2012. Digital Spy. Arkistoitu 25.4.2012. Viitattu 27.12.2012.
- ↑ Carly Simon The Songwriters Hall of Fame. Arkistoitu 9.11.2014. Viitattu 22.7.2010. (englanniksi)
- ↑ Carly Simon Rock & Roll Hall of Fame. Viitattu 19.12.2022.
- ↑ Russ Kunkel Who's Dated Who?. Viitattu 23.10.2019.
- ↑ Carly Simon Who's Dated Who?. Viitattu 23.10.2019.
- ↑ Nigel Farndale: Carly Simon interview 3.3.2012. The Telegraph. Viitattu 27.12.2012.
- ↑ Teemu Kuusijoensuu: Ystävä muistelee Jackie Kennedyn viimeisiä hetkiä avoimessa haastattelussa – ”Hänellä ei ollut lupaa olla vapaa” Ilta-Sanomat. 23.10.2019. Viitattu 23.10.2019.
Aiheesta muualla
|
|