Leevi Madetoja
Leevi Madetoja | |
---|---|
![]() Leevi Madetoja 1910-luvulla |
|
Henkilötiedot | |
Koko nimi | Leevi Antti Madetoja |
Syntynyt | 17. helmikuuta 1887 Oulu |
Kuollut | 6. lokakuuta 1947 (60 vuotta) Helsinki |
Kansalaisuus | suomalainen |
Ammatti | taidemusiikin säveltäjä |
Muusikko | |
Tyylilajit | ooppera ja sinfonia |
Soittimet | kantele |
[ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]
|
Leevi Antti Madetoja [mɑdet.ojɑ][1] (17. helmikuuta 1887 Oulu – 6. lokakuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä, kapellimestari, kirjoittaja ja opettaja.
Suomessa Madetoja on klassisen musiikin suuria säveltäjänimiä. Hänellä on keskeinen asema Jean Sibeliuksen jälkeisessä suomalaisessa musiikissa sukupolvensa ehkä hienoimpana myöhäisromantikkona. Madetojan musiikille on leimallista tietty kahtalaisuus. Yhtäältä siinä on selvä suomalaiskansallinen sävy, jollaiseksi koetaan hänen musiikkinsa usein melankolinen pohjavire. Toisaalta siinä on ranskalaiseksi miellettyä hienostuneisuutta ja jopa eleganssia.
Jean Sibelius ilmeisesti arvosti Madetojaa eniten itsensä jälkeen tulleista suomalaisista myöhäisromantikoista. Hän kuului Sibeliuksen harvoihin yksityisiin sävellysoppilaisiin. Madetojalla oli myös koulukuntaa luova vaikutus. Ruotsalainen musiikkihistorioitsija Bo Wallner on puhunut monista 1930-luvulla debytoineista suomalaisista säveltäjistä jälkimadetojalaisuuden edustajina.[2]
Elämä
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Madetoja syntyi Oulussa köyhään kotiin, eikä merimiesisä ehtinyt nähdä poikaansa ennen menehtymistään Amerikassa. Isän kuoleman jälkeen vastuu perheestä jäi kokonaan äidille, mutta siitä huolimatta hän pystyi kauppa-apulaisen palkallaan kouluttamaan Leevin ja tätä kaksi vuotta vanhemman isoveljen. Madetoja muisteli myöhemmin, että lämmin ateria syötiin kotona vain sunnuntaisin, jolloin äidin ei tarvinnut olla työssä. Lapsuuskodin syvää uskonnollisuutta kuvaa, että Leevi sai nimensä Lapin profeetaksi kutsutun Lars Levi Laestadiuksen mukaan.[3]
Madetoja kirjoitti ylioppilaaksi Oulun suomalais-klassillisesta lyseosta 1906. Koulussa ollessaan hän lauloi koulun kuorossa, johti toverikunnan kuoroa ja opiskeli itsenäisesti viulun- ja pianonsoittoa, joskin hänen pääsoittimenaan oli kantele. Hän opiskeli Helsingin musiikkiopistossa (nyk. Sibelius-Akatemia) ja Helsingin yliopistossa vuosina 1906–1910 Armas Järnefeltin, Erik Furuhjelmin sekä Jean Sibeliuksen johdolla. Madetoja suoritti lisäksi opintoja Pariisissa ja Wienissä.
Vaikka Madetoja lähti Oulusta heti kirjoitettuaan ylioppilaaksi vuonna 1906, hänellä oli kuitenkin vahvasti pohjalainen identiteetti, ja tätä kuvastaa myös säveltäjän pääteoksiin luettava ooppera Pohjalaisia (1923).
Madetoja toimi kapellimestarina Viipurissa 1914–1916 sekä tätä ennen yhdessä Toivo Kuulan kanssa Kotimaisen Orkesterin apulaiskapellimestarina. Hän oli myös Helsingin Sanomien musiikkiarvostelija, Helsingin yliopiston musiikinopettaja ja Teoston puheenjohtaja.
Madetoja kuului Pohjois-Pohjalaiseen Osakuntaan, jonka toiminnassa hän tutustui Etelä-Pohjalaisen Osakunnan jäseneen Toivo Kuulaan. Tämän kansallisromanttisen vaikutuksen innoittamana Madetoja keräsi pohjoispohjalaisia kansanlauluja kotimaakunnastaan vuosina 1907–1909. Madetojan säveltäessä musiikkia osakuntatoveri Eino Leinon näytelmään hän tutustui puolestaan tulevaan vaimoonsa, runoilija L. Onervaan. He olivat avioliitossa vuodesta 1913, joskin Leino kuului suhteeseen kolmantena pyöränä kuolemaansa asti. Madetoja alkoholisoitui Leinon ja Onervan tapaan, ja kuoli sydämen vajaatoimintaan[4] Helsingissä 60-vuotiaana. Hänen tuotteliaisuutensa kääntyi viimeisinä vuosina laskuun.
Madetoja asui puolisonsa kanssa muun muassa Etu-Töölössä, Lallukan taiteilijakodissa (Helsinki, Apollonkatu 13). Talo on rakennettu vuonna 1933.
Madetoja on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin. Hänen viereensä haudattiin 25 vuotta myöhemmin hänen puolisonsa L. Onerva.[5] Leevi Madetoja testamenttasi tekijänoikeustulonsa Suomen Säveltaiteilijain Liitolle ja testamentin mukaan tekijänoikeustulot on käytettävä "Leevi Madetojan teosten painattamista varten sekä, sitten kun tämä tarkoitus on toteutettu joko tämän jälkisäädöksen tai muiden samanlaisten rahastojen avulla, yleensä suomalaisen musiikin, etupäässä laajempien teosten, painattamista varten."[6] Suomen Säveltaiteilijain Liiton toiminnan hiivuttua 1970-luvulla Madetojan testamenttirahasto siirtyi Suomen Säveltäjät ry:n hallintaan.
Musiikki
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/51/LeeviMadetoja1940s.jpg/200px-LeeviMadetoja1940s.jpg)
Madetojan musiikissa suomalaiseen syvämietteisyyteen yhdistyy onnistuneesti ranskalainen kuulaus ja soinnin hienostuneisuus. Madetojan teoksissa ei useimmiten ole näyttäviä ulkoisia eleitä, mutta ne luovat oman persoonallisen, kauniin ja hienosyisen sisäisen maailmansa. Säveltäjä aloitti kansallisromantikkona, mutta ammensi musiikkiinsa pian vaikutteita nykytaidemusiikista ja pohjalaisesta musiikkikielestä. Psykologinen ote musiikilliseen kerrontaan kuvastuu useissa teoksissa, kuten Kuoleman puutarha (op. 41), oopperassa Juha (op. 74) ja baletissa Okon Fuoko (op. 58).[7]
Henkisistä asioista kiinnostunut Madetoja sävelsi myös laulun "Mestarin jalkain juuressa" intialaisen filosofin, Krishnamurtin tekstiin.[8] Vuoden 1987 virsikirjassa Madetojan sävellyksiä ovat virret 142 ja 626.[9][10] Hänen tunnettuihin hengellisiin sävellyksiinsä kuuluvat myös laulu "Kotihin mielin" Hilja Haahden runoon ja joululaulu "Arkihuolesi kaikki heitä" Alpo Noposen runoon. Viimeksi mainittua sävellystään Madetoja piti itse niin onnistuneena, että hän ehdotti sitä itse jopa virreksi, tosin virsikirjassa jo olleen ruotsalaisen virren sanoin.[3]
Muistomerkit
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Oulussa on kuvanveistäjä Aarre Aaltosen vuonna 1962 tekemä Leevi Madetojan patsas. Helsingissä toimiva Madetoja-säätiö on perustettu 1997. Suomen Säveltäjät ry on jakanut vuodesta 1988 lähtien Madetoja-palkintoja suomalaisen nykymusiikin esittäjinä ansioituneille muusikoille. Helsingin Pukinmäkeen nimettiin vuonna 1974 Madetojanpolku ja Madetojankuja.[11] Oulussa toimivat Madetojan musiikkilukio sekä Oulun musiikkikeskuksen pääsali Madetojan sali ovat myös saaneet nimensä säveltäjältä.
Madetoja-kilpailut
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Leevi Madetoja -pianokilpailu on yksi keskeisimmistä klassisen musiikin alalla järjestettävistä kilpailuista Suomessa. Sitä isännöi Oulun seudun ammattikorkeakoulu kolmen vuoden välein.
Niin ikään Madetojan nimeä kantaa Suomessa noin viiden vuoden välein järjestettävä mieskuorolaululle omistettu, Suomen Mieskuoroliiton järjestämä Kansainvälinen Leevi Madetoja -mieskuorokilpailu. Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1989 Turussa. Seitsemäs kilpailu käytiin Helsingin Musiikkitalossa 27. marraskuuta 2021 kansainvälisessä, kansallisessa ja katselmussarjassa.[12]
Sävellyksiä
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/3b/Leevi_madetoja.jpg/250px-Leevi_madetoja.jpg)
Näyttämöteoksia
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Pohjalaisia op. 45 (3-näytöksinen ooppera Artturi Järviluoman julkaiseman ja Anton Kankaan kirjoittaman näytelmän pohjalta, kantaesitys Suomen Kansallisoopperassa 25. lokakuuta 1924) (siitä sovitettu orkesterisarja op. 52)
- Okon Fuoko op. 58 (1-näytöksinen balettipantomiimi Poul Knudsenin librettoon, kantaesitys Suomen Kansallisoopperassa 15. helmikuuta 1930) (siitä sovitettu orkesterisarja)
- Juha op. 74 (3-näytöksinen ooppera Juhani Ahon romaanin ja Aino Acktén libreton pohjalta, kantaesitys Suomen Kansallisoopperassa 17. helmikuuta 1935)
- musiikkia lukuisiin näytelmiin
Orkesteriteoksia
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Sinfonia nro 1 F-duuri op. 29 (1916)
- Sinfonia nro 2 Es-duuri op. 35 (1918)
- Sinfonia nro 3 A-duuri op. 55 (1926)
- Sinfoninen sarja op. 4 (1909) (siitä Elegia jousille)
- Konserttialkusoitto op. 7 (1911)
- Tanssinäky op. 11 (1911/19)
- Kullervo (sinfoninen runo) op. 15 (1913)
- Huvinäytelmäalkusoitto op. 53 (1923)
- Maalaiskuvia op. 77 (1936; musiikkia elokuvaan Taistelu Heikkilän talosta)
Kamarimusiikkia
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Pianotrio e-molli op. 1 (1909)
- Sonatiini viululle ja pianolle op. 19 (1913)
- Kuoleman puutarha pianolle op. 41 (1918)
- Lyyrillinen sarja sellolle ja pianolle op. 51 (1922)
- lukuisia pieniä teoksia viululle ja pianolle, mm. op. 3, op. 14 ja op. 38
- lukuisia pieniä teoksia pianolle, mm. op. 12, op. 21, op. 31, op. 34 ja op. 65
Kantaatteja
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Merikoski op. 10 (V. A. Koskenniemi, 1911)
- Promootiokantaatti op. 22 (Ernst Knape, 1914)
- Sammon ryöstö op. 24 (Kalevala / 42. runo, 1915)
- Marian murhe op. 27b (Stabat mater -teksti, 1917)
- Aslak Smaukka op. 37 (Larin-Kyösti, 1917)
- Väinämöisen kylvö op. 46 (Kalevala / 2. runo, 1920)
- Elämän päivät op. 47 (V. A. Koskenniemi, 1920)
- Planeettain laulu op. 59 (V. A. Koskenniemi, 1927)
- Lux triumphans op. 63 (Otto Manninen, 1928)
- Tampere-kantaatti op. 70 (Lauri Pohjanpää, 1929)
- Karitsan lippu op. 73 (Lauri Pohjanpää, 1934)
- Väinämöisen soitto op. 76 (Kalevala / 41. ja 44. runo, 1935)
- Lauluseppele op. 78 (Lauri Pohjanpää)
Kuorolauluja
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Mieskuorolle
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Op. 8
- Op. 23 (esim. Suvi-illan vieno tuuli, Leino, Hämärän ääniä, Larin-Kyösti)
- Op. 33 (esim. Kaunehin maa, Gripenberg)
- Op. 39
- De profundis op. 56 (myös sekakuorolle)
- Op. 62 (esim. Hiiren peijaat, Kanteletar)
- Op. 66 (esim. Kuljen, soittoniekat myötä, Petőfi)
- Op. 81
Sekakuorolle
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Op. 13 (esim. Onnelliset, Kivi)
- Op. 30 (esim. Ei mitään multa puutu, psalmi 23)
- Op. 50 (esim. Sypressiportilla, L. Onerva)
- Kolme suomalaista kansanlaulua op. 57
- Integer vitae op. 72 (Horatius)
- Op. 82 (esim. Vanha luostari, L. Onerva)
Yksinlauluja
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Op. 2 (esim. Tähtitaivas, Topelius)
- Op. 9 (esim. Yrtit tummat, Tule kanssani, L. Onerva)
- Op. 16
- Suomalaisia kansanlauluja op. 18
- Op. 25
- Op. 26
- Romance sans paroles op. 36 (Verlaine)
- Op. 44 (esim. Far, hvor flyver svanerne hen, Holstein)
- Op. 60 (esim. Heijaa, heijaa, L. Onerva)
- Syksy, laulusarja op. 68 (L. Onerva)
Palkinnot ja tunnustukset
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Professorin arvonimi 1937
- Suomen Säveltäjien kunniajäsen 1947
- Suomen Kulttuurirahaston kunniapalkinto 1947
- Kalevalan riemuvuoden stipendi 1936
- Valtion säveltäjäeläke 1919
- Ruotsin Kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen
Lähteet
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- ↑ Made-sanan murteellisesta muodosta madet: Nimen alkuperä.
- ↑ Leevi Madetoja – suomalaisen klassisen musiikin suuria säveltäjiä Teosto. Arkistoitu 10.12.2018. Viitattu 9.12.2018.
- ↑ a b Similä, Markus: Rakkaimmat joululaulut ja niiden tekijät, s. 37–38. Jyväskylä: Gummerus, 2014.
- ↑ Oulun kaupunki: Kirjastolinkit: Katujen kitkijästä säveltäjämestariksi
- ↑ Voitto Viro: Vanha hautausmaa: Helsingin Hietaniemen hautausmaan opas (2. painos), s. 71. Helsinki: Otava, 1993. ISBN 951-1-12259-2.
- ↑ Mäkilä, Sasha: Arkihuolesi kaikki heitä? Vielä kerran kysymyksestä cis vai a Leevi Madetojan Joululaulussa, op. 20b n:o 5. Trio, 2022, s. 78. Taideyliopisto.
- ↑ http://www.ouka.fi/kirjasto/musaoulu/taidemusa/leevi_madetoja/leevi_madetoja.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
- ↑ Suomen Teosofisen seuran julkaisema vihkonen: At The Feet of The Master, Mestarin jalkain juuressa, Vid Mästarens fötter (Alcyone). Choir-unisono, with piano accompaniment composed for the Theosophical Society 50 years jubilee convention by Leevi Madetoja.
- ↑ Virsi 142; Oi Jeesus, kiitos nimellesi sun Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirja. 1986. Arkistoitu 18.8.2016. Viitattu 4.8.2016.
- ↑ Virsi 626; Tuolla taivaan asunnoissa Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirja. 1986. Arkistoitu 19.8.2016. Viitattu 4.8.2016.
- ↑ Helsingin Sanomat 6.4.2008.
- ↑ Madetoja-kilpailu Suomen Mieskuoroliitto. Viitattu 22.4.2020.
Kirjallisuutta
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Karjalainen, Kauko: Leevi Madetojan oopperat Pohjalaisia ja Juha: Teokset, tekstit ja kontekstit. Studia musicologica Universitatis Helsingiensis, 2. Helsinki: Helsingin yliopiston musiikkitieteen laitos, 1991. ISBN 951-45-5742-5.
- Lappalainen, Seija & Salmenhaara, Erkki: Leevi Madetojan teokset. Helsinki: Suomen säveltäjät, 1987. ISBN 951-99851-4-X.
- Makkonen, Anna & Tuurna, Marja-Leena: Yölauluja – L. Onervan ja Leevi Madetojan kirjeitä 1910–1946. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006. ISBN 951-746-794-x.
- Salmenhaara, Erkki: Leevi Madetojan kauneuden filosofiasta. Tampere: Suomen filosofinen yhdistys, 1990.
- Salmenhaara, Erkki: Leevi Madetoja. Helsinki: Tammi, 1987. ISBN 951-30-6725-4.
- Salmenhaara, Erkki: ”Madetoja, Leevi (1887–1947)”, Suomen kansallisbiografia, osa 6, s. 413–415. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 951-746-447-9. Teoksen verkkoversio.
- Tuukkanen, Kalervo: Leevi Madetoja: Suomalainen säveltäjäpersoonallisuus. Porvoo: WSOY, 1947.
Aiheesta muualla
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Leevi Madetoja -sivusto. Madetoja-säätiö.
- Poroila, Heikki: Yhtenäistetty Yhtenäistetty Leevi Madetoja (koko sävellystuotanto listattuna suomalaisia tiedonhakijoita ajatellen). Viitattu 20.7.2015.
- Pohjoista musiikkia: Leevi Madetoja. (Arkistoitu – Internet Archive)
- Leevi Madetoja Ylen Musiikin syntymäpäiväkalenterissa.
- Madetoja, Leevi hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
- Kaksi liekkiä, Suomen Kuvalehti, 29.10.1927, nro 44, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
- Säkeiden ja sävelten koti Bodom-järven rannalla, Suomen Kuvalehti, 12.11.1932, nro 46, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
|