Galų-romanų kalbos
Išvaizda
Galų-romanų kalbos | |
Paplitimas | Prancūzija |
---|---|
Kilmė | Indoeuropiečių kalbos
|
![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0e/Langues_de_la_France.svg/280px-Langues_de_la_France.svg.png)
Galų–romanų kalbos – vienas iš romanų kalbų pogrupių.
Į galų–romanų kalbų pogrupį įeina šios kalbos ir tarmės:
- Oil kalbos:[1][2]
- Centrinės:
- Prancūzų kalba (Il de Franso tarmė);
- Orleano tarmė;
- Tureno tarmė;
- Beri tarmė.
- Šiaurinės:
- Vakarinės:
- Anžu tarmė;
- Meno tarmė;
- Galo kalba (Bretanės prancūzakalbių gyventojų tarmė).
- Pietvakarių:
- Angumua tarmė;
- Puatu tarmė;
- Sentonžo tarmė.
- Pietryčių:
- Rytinės:
- Centrinės:
- Frankoprovansalų kalba – da��nai vertinama kaip prancūzų arba oksitanų tarmių grupė, užimanti tarpinę padėtį tarp prancūzų ir oksitanų kalbų.
Kai kurie kalbininkai į šią grupę įtraukia Pietų Prancūzijos kalbas – oksitanų ir gaskonų, rečiau Rytų Ispanijoje vartojamą katalonų kalbą. Tačiau dažniausiai oksitanų, gaskonų ir katalonų kalbos jungiamos į atskirą oksitanų–romanų kalbų pogrupį.
Išnašos
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]- ↑ Гак В. Г. Французский язык // Лингвистический энциклопедический словарь / Главный редактор В. Н. Ярцева. – М.: Советская энциклопедия, 1990. – 685 с. – ISBN 5-85270-031-2.
- ↑ Реферовская Е. А., Бокадорова Н. Ю., Гулыга О. А., Челышева И. И. (2001). „Французский язык“. Языки мира: Романские языки. М.: Academia. pp. 198. ISBN 5-87444-016-X.
{{cite book}}
: CS1 priežiūra: multiple names: authors list (link)
Pastabos
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]
|