Tovrakste
![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/lv/thumb/b/b7/Tovrakste.jpg/250px-Tovrakste.jpg)
Tovrakste (latīņu: Thovraxe), citos avotos Tauragnes (Thowraggen) pilsnovads, bija sēļu zeme vai valstisks veidojums līdz 13. gadsimta vidum, kad to uz laiku iekļāva Livonijas ordeņa valsts sastāvā. Pirms tam to Lietuvas karalis Mindaugs uzskatīja par viņam pakļautu teritoriju.
13. un 14. gadsimtā Tovrakste atradās Daugavpils komturejas dienvidu daļā. Tauragnes pils (Tauragnų pilis) pieminēta 1373., 1375. un 1387. gada dokumentos, kad to ieņēma Livonijas ordeņa karaspēks. Pēc Melnas līguma noslēgšanas 1422. gadā to iekļāva Lietuvas dižkunigaitijas sastāvā. Pēdējo reizi pieminēta 1433. gadā, kad ordenis pili nodedzināja un pameta.
Teritorija
[labot šo sadaļu | labot pirmkodu]1255. gada Mindauga dāvinājumā minēta Meddene, Pelone, Maleysine un Thovraxe, šie vietu vārdi atrodami arī pāvesta apstiprinājumā 1257. gadā. Šos vietu vārdus tagad ir gandrīz neiespējami lokalizēt.[1]
1259. gada dokumentā, kurā karalis Mindaugs precizē Livonijas ordenim dāvinātās Sēlijas zemes robežas kā viena no sēļu pilīm blakus Alze, Medennen, Calven, Mallaisen, Utten, Uspal u.c. minēta Thowraggen[2][3], kas tiek identificēta ar 1255. gadā pieminēto Towrakstes zemi.
Mūsdienās par Thowraggen pils atrašanās vietu tiek uzskatīts Taurpils pilskalns (Taurapilio piliakalnis) Tauragnas ezera krastā (Utenas rajons)[4][5].
Tovrakstes valdnieks
[labot šo sadaļu | labot pirmkodu]Pēc Atskaņu hronikas ziņām, 1244. gadā Nalsenes kunigaitis Lengvīns pēc sagūstīšanas savā pilī (tagad — Ginuču pilskalns (Ginučių piliakalns) Ignalīnas rajona rietumos), tika nogādāts viņa kaimiņa un pretinieka Miļģerīna zemē, kas iepējams, bijis Tovrakstes kunigaitis šajā laikā.
Atsauces
[labot šo sadaļu | labot pirmkodu]- ↑ Sēlija, sēļu zeme http://www.historia.lv/alfabets/S/Se/selija/encik/selija_le_1962.htm Arhivēts 2006. gada 23. jūnijā, Wayback Machine vietnē.
- ↑ August Johann Gottfried Bielenstein. Die Grenzen des lettischen Volksstammes und der lettischen Sprache ... (47. dokuments latīniski)
- ↑ Friedrich Georg von Bunge,Hermann Hilderbrand,Philipp Schwartz,August von Bulmerincq,Leonid Arbusow. Liv-estund-kurländisches urkundenbuch, Volume 1;Volumes 1093-1300 (406. dokuments, vācu tulkojums)
- ↑ Reinhard Wittram. Baltische Geschichte: die Ostseelande. R. Oldenbourg, 1954 — 323 S. (311 lpp.)
- ↑ N.G. Elwert. Zeitschrift für Ostforschung, Volume 9, 1960, S.339
|
|
![]() | Šis ar vēsturi saistītais raksts ir nepilnīgs. Jūs varat dot savu ieguldījumu Vikipēdijā, papildinot to. |