Капуцини
| |||
Кратица назива: | О.Ф.M.Цап. | ||
Година оснивања: | 1520. | ||
Година реорганизирања: | |||
Реорганизатор: | - | ||
Мјесто оснивања: | Фермо | ||
Маттео да Басцио | |||
утемељитељ: | Маттео да Басцио | ||
крилатица: | |||
Службени језик: | |||
Сједиште: | Виа Пиемонте 70, Рим | ||
генерал министар: | Мауро Јöхри | ||
челни човјек: | генерал министар | ||
Родитељски ред: | Фрањевци | ||
Редови настали из овог реда: | |||
Подредови: | |||
Број припадника: | 11 000 (1991.) | ||
Познати припадници: | |||
Одијело: | смеђи плашт са капуљачом | ||
... |
Ред мање браће капуцина или краће Капуцини (латински: Ордо Фратрум Минорум Цапуццинорум, акроним: О.Ф.M.Цап.) је католички црквени ред, аутономна грана фрањевачког реда. [1]
Хисторија реда
[уреди | уреди извор]Ред је као реформски покрет основао фрањевачки редовник Маттео да Басцио - 1525. [1]уз дозволу папе Клемента VII.
Његов циљ био је повратак изворним правилима реда, како их је замислио и живио св. Фрањо Асишки, а то је по њему у првом реду био повратак самотном животу пустињака - тј.аскетизам. Једна од његових првих мјера била је промјена одијела, његови сљедбеници ходали су боси и носили једноставни - хабит са капуљачом (талијански: цапуццино, по чему су добили и име) и могли пуштати браде. [1]. Маттео је врло брзо окупио бројне сљедбенике, који су живјели изузетно скромно и једноставно, на граници сиромаштва, временом је то донекле ублажено, иако ред и данас практицира строги аскетизам. За Капуцине је било особито тешко прогрмити 16. вијек, кад су малтретирани од старијих грана фрањеваца, и кад им је папа забранио ширење изван Италије. [1]
Велики удар за Капуцине збио се 1542. кад је њихов генерални викар Бернардино Оцхино прешао у протестанте, то их је готово дотукло. Ипак су наставили радити и ширити се, па су већ 1571. имали - 17 000 припадника. [1]Капуцини су одиграли готово једнако важну улогу као језуити у борби против реформације, нарочито на самом почетку и то код једноставног припростог свијета. Тако да им је од 1574. допуштено потпуно слободно ширење реда, а од 1619. дана и потпуна аутономија. [1]Свој зенит имали су средином 18. вијека, кад су имали 34 000 чланова. Од Француске револуције почео је пад њихове популарности, па им се и број чланова смањује. [1]
Капуцини су се прославили својим устрајним херојским радом, за вријеме великих епидемија које су харале Европом од 16. до 18. вијека. Исто су тако познати по свом мисионарском и друштвеном раду код сиромашних друштвених слојева. [1]
Извори
[уреди | уреди извор]Вањске везе
[уреди | уреди извор]- Цапуцхин на порталу Енцyцлопæдиа Британница (en)
- Службене странице реда Архивирано 2008-06-12 на Wаyбацк Мацхине-у (en), (it), (fr)