Otomí Ixtenco
Aparença
Yųhmų | |
---|---|
Tipus | llengua, llengua viva i llengua no-escrita ![]() |
Ús | |
Parlants | 460 (2000)[1] |
Autòcton de | ![]() |
Estat | Tlaxcala |
Classificació lingüística | |
llengua humana llengua indígena llengües ameríndies llengües mesoamericanes llengües otomangues llengües otopame otomí ![]() | |
Característiques | |
Sistema d'escriptura | cap valor ![]() |
Institució de normalització | SEP |
Nivell de vulnerabilitat | 4 en perill sever ![]() |
Codis | |
ISO 639-2 | otz |
ISO 639-3 | otz ![]() |
Glottolog | ixte1237 ![]() |
Ethnologue | otz ![]() |
UNESCO | 935 ![]() |
IETF | otz ![]() |
Endangered languages | 4939 ![]() |
L'otomí Ixtenco, també conegut com a otomí de Tlaxcala, és una llengua ameríndia varietat de l'otomí parlada a la vila de San Juan Bautista Ixtenco a l'estat de Tlaxcala, Mèxic. Ha estat classificada com a otomí oriental per Lastra (2006). Lastra considera l'otomí Ixtenco un dialecte força conservador.
A Tlaxcala l'otomí també havia estat parlat a la propera Huamantla, situada al nord (Carrasco 1950). A l'est, havia estat parlat a Nopaluca, San Salvador el Seco, i Cuapiaxtla. Algunes famílies d'Ixtenco han emigrat a Máximo Serdán en Rafael Lara Grajales, Puebla (Lastra 1998).
Referències
[modifica]Bibliografia
[modifica]- Lastra, Yolanda. 1998. Ixtenco Otomi. Múnic: LINCOM EUROPA.
- (castellà) Lastra, Yolanda. Los Otomies – Su lengua y su historia. Universidad Nacional Autonoma de México, Instituto de investigaciones Antropológicas, 2006. ISBN 978-970-323388-0.