CST–100 Starliner
CST–100 Starliner | |
![]() | |
Általános adatok | |
Ország | ![]() |
Űrügynökség | ![]() |
Űrhajósok | 7 fő |
Műszaki adatok | |
Hordozórakéta | Atlas V |
Magasság | (a kiszolgáló modullal) 5,03 m |
Átmérő | 4,56[1] m |
Hasznos térfogat | 11[1] m³ |
Élettartam | 10 repülés (tervezett) |
A CST–100 Starliner egy többször felhasználható űrhajó, melyet az amerikai Boeing vállalat épít, a NASA kereskedelmi személyzet előkészítési (CCDev) programjának keretében. Az űrhajó elsődleges célja a Nemzetközi Űrállomás legénységének szállítása, melyhez automatikusan kapcsolódik. Az űrhajó Föld körüli pályára állításáról az Atlas V rakéta gondoskodik, de úgy tervezték, hogy a Falcon 9-es hordozórakéta is képes legyen a felbocsájtására.
A Starliner két Rocketdyne Aerojet hajtóművel rendelkezik, egyenként 178 kN tolóerővel, a pályamódosításokat további 12 kisebb RCS rakéta segíti. Visszatérése után a kapszula három ejtőernyő segítségével lassul le, földet éréskor pedig légpárnák csillapítják a becsapódását. Elsődlegesen szárazföldi landoláshoz tervezték, de vízre szállás esetén képes a lebegésre.[2] A fedélzeten az űrhajósok a Boeing új fejlesztésű kék űrruháját viselik majd.
Felépítése
[szerkesztés]A Starlinert a nemzetközi űrállomás kiszolgálására fejlesztették ki, amelyre 7 embert képes egyszerre szállítani, de a küldetéseket jellemzően csak 5 személyesre tervezik. Az állomáshoz automatikusan dokkol.
Hasonlóan az Apollo űrhajóhoz két egységből, egy parancsnoki és egy kiszolgáló modulból áll. A parancsnoki modul hegesztés nélküli szerkezete a tervek szerint 10 alkalommal használható újra, 6 hónapos felújítási idővel. Ez alatt pótolják többek közt az egy repülésre tervezett elhasználódott hőpajzsot. A kiszolgáló egység minden küldetésnél megsemmisül.
Változatok
[szerkesztés]A Nemzetközi Űrállomás kiszolgálására terveztek egy személyzet nélküli teherszállító változatot is, azonban a NASA 2016. január 30-án kiadott közleménye szerint a Starlinert nem választották ki a CRS–2 program kiszolgálására. A teherűrhajót a személyszállító változathoz hasonlóan az Atlas V hordozórakéta juttatta volna el alacsony Föld körüli pályára, ahol automatikusan dokkolt volna az űrállomáshoz.[3]
Repülések
[szerkesztés]Küldetés neve | Indítás dátuma, időpontja (UTC) |
Indítás helye | Megjegyzés |
---|---|---|---|
Pad Abort | 2019. november 4.[4] 14:15[5] |
White Sands, LC–32 |
Sikeres repülésmegszakítási teszt, személyzet nélkül |
Boe-OFT (Boeing Orbital Flight Test) | 2019. december 20.[6] 11:36[7] |
Cape Canaveral, SLC–41 | Részlegesen sikeres automatikus tesztrepülés személyzet nélkül a Nemzetközi Űrállomásra. Az időzítő (MET) hibája miatt megszakították a küldetést, és a dokkolás kihagyásával korábban, december 22-én visszatért a földre.[8] |
Boe-OFT 2 (Boeing Orbital Flight Test 2) | 2022. május 19. 22:54:47[9] | Cape Canaveral, SLC–41 | Személyzet nélküli automatikus tesztrepülés, a csak részben sikeres Bor-OFT küldetés ismétlése. Az űrhajó 2022. május 21-én 00:28-kor (UTC) sikeresen kapcsolódott az ISS-hez. Az indítást eredetileg 2021. augusztus 3-án tervezték, de a hordozórakéta üzemanyagrendszerében észlelt hiba miatt akkor elhalasztották. |
Tervezett indítások | |||
Boe-CFT (Boeing Crewed Flight Test) | 2021. vége[10] | Cape Canaveral, SLC–41 | Első tesztrepülés személyzettel, a Nemzetközi Űrállomásra |
Starliner-1 | 2022.[11] | Cape Canaveral, SLC–41 | Első személyzet, a Nemzetközi Űrállomásra |
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/86/OFT-Rollout.jpg/260px-OFT-Rollout.jpg)
Boe-OFT (Boeing Orbital Flight Test)
[szerkesztés]A tervek szerint automatikus tesztrepülésre került sor, személyzet nélkül a Nemzetközi Űrállomásra, azonban a Starlinernek nem sikerült a tervezett pályára állnia és korábban visszatért a Földre.[12] A keringési pálya stabilizálása közben annyi üzemanyag égett el, hogy maradékkal az űrállomást már nem tudták volna biztonságosan megközelíteni. A kilövés után két nappal, december 22-én biztonságosan leszállt a White Sands Rakétakísérleti Telepen.
A NASA és a Boeing közös nyomozócsoportja három hibát tárt fel, ami a problémát okozhatta. Elsősorban a küldetés időzítője (Mission Elapsed Timer) már a startot megelőző 11. órában hibás időt vett át az Atlas V rakéta komputerétől. Egy szoftverhiba a kiszolgáló modulban (Service Module) hibásan értelmezte a szétválási paramétereket, és irányította a beépített meghajtás vezérlőt. Végül a szakadozó földi kapcsolat megakadályozta a földi irányítást abban, hogy időben kezeljék a problémát.[13] A Boeing a tesztet sikeresnek tekintette, mivel a legtöbb rendszer sikeresen vizsgázott.
A küldetés utáni két felülvizsgálat során 2020 júliusában 80 problémát fedeztek fel, melynek nagy része szoftver eredetű volt. Ezután a Boeing egy második automatikus teszt mellett döntött, az első emberes repülés előtt.
Boe-OFT 2 (Boeing Orbital Flight Test 2)
[szerkesztés]A tesztrepülés során 200 kg hasznos terhet szállított az ISS-re, amellyel 2022. május 21-én 00:28-kor (UTC) sikeresen összekapcsolódott. Az űrhajó 5 napot töltött összekapcsolódva az ISS-el. 2022- május 25-én az űrhajó sikeresen földet ért Új-Mexikóban.[14]
Legénység
[szerkesztés]![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/28/Commercial_Crew_Launch_America_poster.jpg/160px-Commercial_Crew_Launch_America_poster.jpg)
Bár az Starliner első repülése az űrbe (Boe-OFT) személyzet nélküli, fedélzetén utazik egy antropometrikus tesztbábú ami Rosie névre hallgat, valamit Snoopy is visszatér az űrbe egy plüssfigura formájában. Az előbbi a nevét Rosie the Riveter után kapta, mely egy kulturális ikon volt a második világháború idején.[15]
A sikertelen első tesztrepülés után a nagyjából 82 kilogrammos Rosie a második teszt során (OFT-2) is a fedélzeten utazik majd a parancsnoki székben. A bábura ható erőket 15 szenzor méri majd, de ezúttal a jármű gravitációs középpontjának beállítása lesz a feladata. a repülés során.[10]
Az első emberes tesztrepülés (Boe-CFT) legénysége a Boeing részéről Christopher Ferguson, valamint a NASA részéről Barry Wilmore és Nicole Mann űrhajósok.
Eredetileg Eric Boe repült volna, de meg nem nevezett egészségi okokból visszalépett 2019 januárjában. A helyét Mike Fincke veterán űrhajós vette át. Chris Fergusonnak, aki a Boeing berepülő pilótája, nem az első küldetése az űrben, szemben Nicole Mannal, akinek ez az első űrutazása.[16]
2020 októberében személyes okokra hivatkozva Chris Ferguson is visszamondta a küldetést, helyét a szintén NASA űrhajós Barry Wilmore vette át, aki már kapott kiképzést az Starlinerre, és mint az első és második repülés cseréje, már szerepelt a programban.[17]
Kapcsolódó szócikkek
[szerkesztés]Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ a b Elizabeth Howell: How Boeing's Commercial CST-100 Starliner Spacecraft Works (angol nyelven). space.com, 2018. augusztus 3. (Hozzáférés: 2019. augusztus 26.)
- ↑ Stephen Clark: Boeing tests crew capsule escape system (angol nyelven). spacenews.com, 2019. november 4. (Hozzáférés: 2019. november 4.)
- ↑ Jason Rhian: NASA DELAYS CRS 2 AWARDS AGAIN, DROPS BOEING FROM CONSIDERATION (angol nyelven). spaceflightinsider.com, 2015. november 6. [2019. március 28-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2019. augusztus 26.)
- ↑ Stephen Clark: Boeing reveals target dates for initial Starliner test flights (angol nyelven). spacenews.com, 2019. október 9. (Hozzáférés: 2019. október 12.)
- ↑ Meghan Bartels: Boeing Tests Starliner Spacecraft's Launch Abort System for Rocket Emergencies (angol nyelven). space.com, 2019. november 4. (Hozzáférés: 2019. november 4.)
- ↑ Anna Heiney: Boeing Uncrewed Flight Test Launch Date Update – Commercial Crew Program (angol nyelven). blogs.nasa.gov, 2019. december 6. (Hozzáférés: 2019. december 7.)
- ↑ Linda Herridge: Liftoff! Atlas V Clears the Launch Pad with Boeing’s CST-100 Starliner Spacecraft (angol nyelven). blogs.nasa.gov, 2019. december 20. (Hozzáférés: 2019. december 20.)
- ↑ Jeff Foust: Starliner anomaly to prevent ISS docking (angol nyelven). spacenews.com, 2019. december 20. (Hozzáférés: 2020. február 24.)
- ↑ Clark, Stephen: Live coverage: Atlas 5 rocket sends Starliner toward space station – Spaceflight Now (amerikai angol nyelven). (Hozzáférés: 2022. május 21.)
- ↑ a b Dee Russell: Rosie rides again (angol nyelven). boeing.com, 2021. június 23. (Hozzáférés: 2021. július 3.)
- ↑ Jeff Foust: NASA astronaut bumped from Soyuz flight added to Starliner mission (angol nyelven). spacenews.com, 2020. augusztus 25. (Hozzáférés: 2021. július 3.)
- ↑ eszállt az órahiba miatt rossz pályára állt Boeing űrhajó, 444.hu
- ↑ Marie Lewis: NASA Shares Initial Findings from Boeing Starliner Orbital Flight Test Investigation (angol nyelven). blogs.nasa.gov, 2020. február 7. (Hozzáférés: 2019. december 20.)
- ↑ Garcia, Author Mark: Starliner Lands in New Mexico, Completes Station Mission (amerikai angol nyelven). blogs.nasa.gov. (Hozzáférés: 2022. május 25.)
- ↑ Linda Herridge: Meet Rosie – Boeing’s First Anthropometric Starliner Commander (angol nyelven). blogs.nasa.gov, 2019. december 20. (Hozzáférés: 2019. december 20.)
- ↑ Jeff Foust: NASA changes crew for Boeing commercial crew test flight (angol nyelven). spacenews.com, 2019. január 22. (Hozzáférés: 2019. augusztus 26.)
- ↑ Jeff Foust: Boeing astronaut Chris Ferguson withdraws from Starliner test flight (angol nyelven). spacenews.com, 2020. október 7. (Hozzáférés: 2021. július 3.)
Források
[szerkesztés]- CST-100 Starliner (angol nyelven). boeing.com. (Hozzáférés: 2019. augusztus 26.)
- Karl Tate: Boeing's Private Space Capsule: CST-100 (Infographic) (angol nyelven). space.com, 2012. április 24. (Hozzáférés: 2019. november 4.)
- NASA: Orbital Flight Test - Press kit (angol nyelven). nasa.gov. [2020. június 15-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2020. február 24.)
- Chelsea Gohd: Starliner: Boeing's next-generation spaceship (angol nyelven). space.com, 2021. június 24. (Hozzáférés: 2021. július 3.)
- Reporter’s Starliner Notebook (PDF). Boeing, 2019 (Hozzáférés: 2021. július 4.)
További információk
[szerkesztés]- Atlas V launches Starliner, youtube.com