Ebonit
Ebonit är en sorts plast, tillverkad av hårdvulkaniserat gummi genom tillsats av schellack. Det fick sitt namn på grund av sin hårdhet och färg, liknande ebenholts, på engelska ebony.
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d0/Armband_i_ebonit%2C_1800-talets_andra_h%C3%A4lft_-_Hallwylska_museet_-_110147.tif/lossy-page1-200px-Armband_i_ebonit%2C_1800-talets_andra_h%C3%A4lft_-_Hallwylska_museet_-_110147.tif.jpg)
Vulkaniserat gummi framställdes första gången av amerikanen Charles Goodyear år 1839. Han fick dock först patent på processen i USA år 1844, 8 veckor efter att Thomas Hancock fick sitt patent i Storbritannien.[1]
Ebonit blev under 1800-talet populärt i bijouterier, fotografietuier och andra prydnadföremål. Det blev även flitigt använt i kirurgiska instrument, i knappar, linjaler, reservoarpennor med mera.[2]
I början och mitten av 1900-talet användes ebonit i stor utsträckning i elektrisk utrustning, inklusive radioapparater, på grund av sin goda elektriska isolationsf��rmåga och lämplighet för mekanisk bearbetning. Till exempel går det utmärkt att skära både utvändiga och invändiga gängor i ebonit.
Ebonit ett av de två dominerande materialen för tillverkning av skaft till rökpipor. Det används också till munstycken för klarinett och saxofon. Vissa reservoarpennor är gjorda i ebonit - antingen hela pennkroppen, eller matningen av bläck till spetsen - även om det vanligaste materialet numera är akrylplast.
Klorblekt ebonit, med iblandad vit fyllnadsmassa kallades Eburit, och har använts som ersättning för elfenben vid tillverkning av biljardbollar[2]
Se även
redigeraNoter
redigera- ^ http://www.madehow.com/inventorbios/71/Thomas-Hancock.html
- ^ [a b] Svensk uppslagsbok, Malmö 1931