Баняне
Баняне Бањане | |
— село — | |
![]() Църквата „Свети Никита“ | |
Страна | ![]() |
---|---|
Регион | Скопски |
Община | Чучер |
Географска област | Църногория |
Надм. височина | 528 m |
Население | 597 души (2002) |
Пощенски код | 1011 |
МПС код | SK |
Баняне в Общомедия |
Баняне или Баняни (на македонска литературна норма: Бањане) е село в Северна Македония в община Чучер (Чучер Сандево).
География
[редактиране | редактиране на кода]Селото е разположено в областта Църногория - югозападните покрайнини на Скопска Църна гора, на 15 километра северно от столицата Скопие. Край Баняне са разположени двете средновековни манастирски църкви „Свети Никита“ и „Свети Илия“ от XIV век, както и „Свети Георги“ от XVI век.
История
[редактиране | редактиране на кода]Засвидетелствани форми на името са Баніане (1308), оу Баніахь (1309), ѡт Баніань, оу Баніане, мегю Баніане (1348). Според Йордан Заимов етимологията на името е от водното име Баня с много паралели.[1]
В края на XIX век Баняне е българско село в Скопска каза на Османската империя. Според статистиката на Васил Кънчов от 1900 година („Македония. Етнография и статистика“) Баняни е село, населявано от 400 жители българи християни.[2]
Цялото население на селото е сърбоманско под върховенството на Цариградската патриаршия. Според патриаршеския митрополит Фирмилиан в 1902 година в селото има 70 сръбски патриаршистки къщи.[3] Според секретен доклад на българското консулство в Скопие селото е населено със сръбски бежанци в периода 1689-1739 година.[4] По данни на секретаря на Българската екзархия Димитър Мишев („La Macédoine et sa Population Chrétienne“) в 1905 година в Баняни има 600 българи патриаршисти сърбомани и в селото функционира сръбско училище.[5]
При избухването на Балканската война в 1912 година един човек от Баняне е доброволец в Македоно-одринското опълчение.[6]
След Междусъюзническата война в 1913 година селото попада в Сърбия.
На етническата си карта от 1927 година Леонард Шулце Йена показва Баняни (Banjani) като сръбско село.[7]
На етническата си карта на Северозападна Македония в 1929 година Афанасий Селишчев отбелязва Баняне като българско село.[8]
Според преброяването от 2002 година Баняне има 597 жители.[9]
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e8/Banjani_1919.jpg/250px-Banjani_1919.jpg)
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/07/Selo_Banjani%2C_skopsko.jpg/250px-Selo_Banjani%2C_skopsko.jpg)
Националност | Всичко |
северномакедонци | 294 |
албанци | 0 |
турци | 0 |
роми | 0 |
власи | 0 |
сърби | 288 |
бошняци | 0 |
други | 5 |
Личности
[редактиране | редактиране на кода]- Родени в Баняне
Стефан Василев, македоно-одрински опълченец, Първа рота на Осма костурска дружина, носител на орден „За храброст“ IV степен[10]
Бележки
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ Заимов, Йордан. Заселване на българските Славяни на Балканския полуостров : проучване на жителските имена в българската топонимия. София, Издателство на Българската академия на науките, 1967. с. 105.
- ↑ Кѫнчовъ, Василъ. Македония. Етнография и статистика. София, Българското книжовно дружество, 1900. ISBN 954430424X. с. 206.
- ↑ Известие от скопския митрополит относно броя на къщите под негово ведомство, 1902 г., сканирано от Македонския държавен архив.
- ↑ Георгиев, Величко, Стайко Трифонов. История на българите 1878-1944 в документи. Т. I. 1878 - 1912. Част II. София, Просвета, 1994. ISBN 954-01-0558-7. с. 296.
- ↑ Brancoff, D. M. La Macédoine et sa Population Chrétienne : Avec deux cartes etnographiques. Paris, Librarie Plon, Plon-Nourrit et Cie, Imprimeurs-Éditeurs, 1905. p. 114-115. (на френски)
- ↑ Македоно-одринското опълчение 1912 - 1913 г.: Личен състав по документи на Дирекция „Централен военен архив“. София, Главно управление на архивите, Дирекция „Централен военен архив“ В. Търново, Архивни справочници № 9, 2006. ISBN 954-9800-52-0. с. 114 – 828.
- ↑ Schultze Jena, Leonhard. Makedonien : Landschafts- und Kulturbilder. Jena, Verlag von Gustav Fischer, 1927. (на немски)
- ↑ Афанасий Селищев. „Полог и его болгарское население. Исторические, этнографические и диалектологические очерки северо-западной Македонии“. - София, 1929.
- ↑ Министерство за Локална Самоуправа. База на општински урбанистички планови, архив на оригинала от 15 септември 2008, https://web.archive.org/web/20080915015002/http://212.110.72.46:8080/mlsg/, посетен на 5 септември 2007
- ↑ Македоно-одринското опълчение 1912 - 1913 г.: Личен състав по документи на Дирекция „Централен военен архив“. София, Главно управление на архивите, Дирекция „Централен военен архив“ В. Търново, Архивни справочници № 9, 2006. ISBN 954-9800-52-0. с. 114.
|