Àlex Casanovas
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 12 març 1964 ![]() Barcelona ![]() |
Activitat | |
Ocupació | presentador de televisió, actor de teatre, actor, actor de cinema ![]() |
Ocupador | TV3 Netflix Antena 3 Associació d'Actors i Directors Professionals de Catalunya ![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Àlex Casanovas (Barcelona, 12 de març de 1964) és un actor català de teatre, cinema i televisió.
Biografia
[modifica]Va iniciar la seva activitat teatral al grup de teatre aficionat d'Alella.[1] Professionalment, va debutar l'any 1985 amb el muntatge de la companyia de teatre infantil La Trepa Pum xiviricu.[2] Destaca la seva participació en muntatges teatrals com El despertar de la primavera, Antígona, El misantrop, El banquet de Plató; El zoo de cristal, Pel davant i pel darrera o Un tranvía llamado deseo, obra amb la qual va ser guardonat amb el Premi Max 2012 al millor actor de repartiment,[3] entre altres.[1]
Va participar en El mercader de Venècia, de William Shakespeare, dirigida per Rafel Duran, al Teatre Nacional de Catalunya.[1] Abans d'estrenar Bona gent (2013), anteriorment havia treballat a Dispara/Agafa tresor/Repeteix, de Mark Ravenhill, amb la direcció de Josep Maria Mestres, estrenat al Teatre Lliure.[1] També va treballar en diverses produccions televisives, com El cor de la ciutat; Majoria absoluta; Temps de silenci; La memòria dels Cargols; Nissaga de poder; La vida en un xip; Glasnost o Vostè jutja.[1] Pel que fa al cinema, una de les seves últimes interpretacions ha estat a Fènix 11·23,[1] per la qual va estar nominat als Premis Gaudí de 2013, i a la pel·lícula històrica Barcelona 1714. També va participar a Susanna (1995), i Kika (1993), de Pedro Almodóvar.[1]
Des del 2014, Àlex Casanovas presideix l'Associació d'Actors i Directors Professionals de Catalunya (AADPC), càrrec que va tornar a renovar el 2022.[4]
Obres
[modifica]Teatre
[modifica]- 2022. Cartes d'amor, d'A.R Gurney. Direcció: Marc Rosich i Jordi Andújar.
- 2016. Caiguts del cel, de Sébastien Thiery. Dir. Sergi Belbel.
- 2013. Bona Gent, de David Lindsay-Abaire. Direcció: Daniel Veronese.
- 2005. Sóc el defecte, de Manuel de Pedrolo. Dir. Joan Maria Gual. Brossa Espai Escènic.
- 2005. Surabaya, de Marc Rosich. Dir. Sílvia Munt. Teatre Romea.
- 2003. Acosta't, de Patrick Marber. Dir Tamzing Thounsed.
- 2003. Pel davant i pel darrera, de Michael Frayn. Dir. Alexander Herold.
- 2002. Amb pedres a les butxaques, de Marie Jones. Dir. per Roger Peña.
- 1998. La reina de la bellesa de Leenane, de Martin Mc.Donag. Dir. Mario Gas.
- 1997. Un espíritu burlón, de Noël Coward. Dir. Manuel Angel Egea.
- 1997. Precisament avui, de Josep Maria Benet i Jornet. Dir. Ferran Madico.
- 1996. Dos en un balancí, de W. Gibson. Dir. Boris Rotenstein.
- 1994. Othel·lo, de W.Shakespeare. Dir. Mario Gas.
- 1994. El zoo de Cristal, de Tennessee Williams. Dir. Mario Gas.
- 1992. El temps i els Conway, de J.B Prietsley. Dir. Mario Gas. .
- 1990. Maria Estuard, de F. Schiller. Dir. Josep Montanyès.
- 1990. El banquet, de Plató. Dir. Iago Pericot.
- 1989. Lorenzàccio, Lorenzàccio, d'A. de Musset i Graells. Dir. Lluís Pasqual.
- 1989. El Misantrop, de Molière. Dir. J.M. Flotats.
- 1988. Lorenzàccio, d'Alfred de Musset. Dir. J.M.Flotats.
- 1987. Antígona, de Salvador Espriu. Dir. Joan Ollé.
- 1986. El despertar de la primavera, de Franz Wedekind. Dir. Josep Maria Flotats.
Cinema
[modifica]- Barcelona 1714 (Dir. Anna M. Bofarull, 2019)
- Fènix 11·23 (Dir. Joel Joan Juvé, 2012)
- Xtrems (Dir. Abel Folk i Joan Riedweg, 2009)
- Volando voy (Dir. Miguel Albadalejo, 2004)
- The City of No Limits (Dir. Antonio Hernández, 2001)
- The Other Side (Dir. Salvador García, 2000)
- Pels pèls (Dir Antoni Janés, 1998)
- Confidències (Dir. Josep Guirau, 1996)
- Susanna (Dir. Antonio Chavarrías, 1995)
- Assumpte intern (Dir. Carles Balagué, 1995)
- L'enfonsament del Titanic (Dir. Antonio Chavarrías, 1993)
- Ainsi soient-elles (Dir. Patrick Alessandrin, 1993)
- Kika (Dir. Pedro Almodóvar, 1993)
- Ni un pam de net (Dir. Raimon Masllorens, 1992)
- La febre d'or (Dir. Gonzalo Herralde, 1991)
- El llarg hivern (Dir. Jaime Camino, 1991)
- Chatarra (Dir. Félix Rotaeta, 1991)
- Manila (Dir. Antonio Chavarrías, 1990)
Televisió
[modifica]- El cor de la ciutat. (2000-2010)
- Majoria absoluta. Dir. Sònia Sànchez. TV3. 2003.
- Temps de silenci. Dir. Xavier Borrell. TV3. 2001.
- La memòria dels Cargols. Dir. Joan Lluís Bozzo. TV3. 1999.
- Pirata (TV-movie). Dir. Lluís Ma. Güell. TV3. 1998.
- Loco de atar. Dir. Lluís Ma. Güell. TVE. 1996.
- Estació d'enllaç. Dir. Sílvia Quer. TV3. 1996.
- Nissaga de poder. Dir. Sílvia Quer. TV3. 1996.
- Jo seré el seu gendre. Dir. Jordi Frades. TV3. 1992.
- Qui?. Dir. Pere Planella. TV3. 1990.
- La vida en un xip. Dir. Lluís Ma. Güell. TV3. 1990.
- Glasnost. Dir. Lulú Martorell. TVE .1989.
- La claror Daurada. Dir. Antoni Chic. TVE. 1989.
- Vostè jutja. Dir. Esteve Durán. TV3.1988.
- Una historia particular. Dir. J.M. Benet i Jornet. TVE .1987.
- Los favoritos de Midas. Dir. Mateo Gil. Netflix. 2020
Guardons
[modifica]Premis
- 2013: Premi Max al millor actor de repartiment per Un tramvia anomenat Desig[5]
Nominacions
Referències
[modifica]- ↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 1,4 1,5 1,6 «Acte institucional de la Diada Nacional de Catalunya 2013». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 8 setembre 2013].
- ↑ «dispara / agafa tresor / repeteix» p. 10. Teatre Lliure.
- ↑ «Álex Casanovas Ganador del premio a Mejor actor de reparto de la XV edición 2012». Premios Max.
- ↑ «Àlex Casanovas renueva como presidente de l'Associació d'Actors i Directors Professionals». Europa Press.
- ↑ El teatre català només s'endú quatre dels disset premis Max a què optava al 324.cat, 1/5/2012