Georges Mathias
![]() Retrat de Georges Mathias per Marie-Alexandre Alophe ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 14 octubre 1826 ![]() París ![]() |
Mort | 14 octubre 1910 ![]() Pontoise (França) ![]() |
Sepultura | cementiri de Montmartre ![]() |
Residència | París |
Formació | Conservatoire de Paris ![]() |
Activitat | |
Ocupació | pianista, compositor, pedagog musical ![]() |
Ocupador | Conservatoire de Paris ![]() |
Gènere | Música clàssica ![]() |
Moviment | Música clàssica ![]() |
Estil | Romanticisme |
Professors | François Bazin i Frédéric Chopin ![]() |
Alumnes | Paul Dukas i Ernesto Elorduy ![]() |
Instrument | Piano ![]() |
Premis | |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Georges Amédée Saint-Clair Mathias (París, 14 d'octubre de 1826 – París, 14 d'octubre de 1910) fou un compositor francès, pianista i professor.
Tingué per mestres de piano en Chopin i Kalkbrenner i de composició a Halévy. El 1862 fou nomenat professor de piano del Conservatori de París, càrrec que desenvolupà durant trenta-un anys. Durant aquest temps, va tenir diversos alumnes, on destaquen Paul Dukas, Maria Teresa Carreño o Ernesto Elorduy.
Entre les seves nombroses composicions s'hi compta una simfonia a gran orquestra, les obertures Hamlet i Mazeppa, poema simfònic; Esquisses, Camp de bohemiens, fantasia; Jeanne d'Arc, escena lírica, Prométhée enchainé i Olaf, per a cor i orquestra, trios, sonates, gran nombre de composicions per a piano, un O salutaris, 25 melodies per a cant i piano. A més publicà 24 Estudis d'estil i mecanisme.
Bibliografia
[modifica]- Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 33, pàg. 517 (ISBN 84-239-4533-2)