Laertes
![]() ![]() | |
Tipus | personatge mitològic grec ![]() |
---|---|
Context | |
Mitologia | mitologia grega ![]() |
Dades | |
Gènere | masculí ![]() |
Família | |
Cònjuge | Anticlea ![]() |
Mare | Chalcomedusa (en) ![]() ![]() |
Pare | Arcisi ![]() |
Fills | Odisseu i Ctímene ![]() |
Altres | |
Càrrec | rei de la mitologia grega ![]() |
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a6/P%C3%A9n%C3%A9lope%2C_La%C3%ABrte_et_T%C3%A9l%C3%A9maque_BnF_Fran%C3%A7ais_874_fol._8v.jpg/220px-P%C3%A9n%C3%A9lope%2C_La%C3%ABrte_et_T%C3%A9l%C3%A9maque_BnF_Fran%C3%A7ais_874_fol._8v.jpg)
Laertes (el grec antic Λαέρτης), segons la mitologia grega, va ser rei d'Ítaca, fill d'Arcisi i de Calcomedusa. Pertany al llinatge de Deucalió per part del seu avi Cèfal.
Es va casar amb Anticlea, després que aquesta s'hagués unit amb Sísif, i per això algunes vegades es diu que Odisseu és fill de Sísif. Segons la tradició més freqüent, va ser pare d'Odisseu i de Ctímene, encara que de vegades a Odisseu se l'anomena "fill únic" de Laertes.
Segons algunes tradicions, participà en la cacera del senglar de Calidó i en l'expedició dels argonautes.
Deixà el tron a Odisseu i es retirà al camp. Quan Odisseu marxà a la guerra de Troia i pelegrinà pel món en la seva tornada, Laertes va tenir una vellesa trista. Retirat al camp, a les seves propietats, no va intervenir en els esdeveniments que es produïen a l'entorn de Penèlope. Només tenia per companyia una vella criada, el marit d'aquesta, anomenat Doli, i els seus fills. Quan Odisseu va tornar a l'illa el va trobar en aquest lloc. Atena, per mitjà d'un bany màgic, rejoveneix l'ancià i li dona força suficient per ajudar el seu fill a lluitar contra els pares dels pretendents que ha mort. Laertes mata Eupites, el pare d'Antinous, d'un cop de llança.[1]
Referències
[modifica]- ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 308. ISBN 9788496061972.
Bibliografia
[modifica]- Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 131. El Cangur / Diccionaris, núm. 209. ISBN 8429741461