Oda a Afrodita
(grc) Ποικιλόθρον᾽ ἀθάνατ᾽ Ἀφρόδιτα ![]() | |
---|---|
![]() ![]() | |
Tipus | obra literària ![]() |
Fitxa | |
Autor | Safo de Lesbos ![]() |
Llengua | grec eòlic ![]() |
Publicació | antiga Grècia, segle VI aC ![]() |
Dades i xifres | |
Gènere | himne religiós i lírica monòdica ![]() |
L'Himne en honor d'Afrodita, també anomenat Invocació a Afrodita[1] o Oda a Afrodita, és el poema millor conservat de la poetessa lírica grega Safo de Lesbos. Se'ns ha transmès quasi completament de manera indirecta, gràcies a la cita que en féu el retòric Dionís d’Halicarnàs, que la transcriví a la seva obra.[a] Gràcies a la seva mètrica aquesta composició es troba al primer llibre en què els crítics antics van dividir la seva obra, i que comprèn les odes en estrofes sàfiques.[2]
Poema
[modifica]« | (grec antic) Ποικιλόθρον᾽ ἀθάνατ�� ᾽Aφρόδιτα, ἀλλὰ τυίδ᾽ ἔλθ᾽, αἴ ποτα κἀτέρωτα ἄρµ᾽ ὐπασδεύξαισα· κάλοι δέ σ᾽ ἆγον αῖψα δ᾽ ἐξίκοντο, σὺ δ᾽ ὦ µάκαιρα κὤττι µοι µάλιστα θέλω γένεσθαι καὶ γάρ αἰ φεύγει, ταχέως διώξει, ἔλθε µοι καὶ νῦν, χαλέπαν δὲ λῦσον
|
(català) Tronesplendent immortal Afrodita, i vine, en canvi, si ja altres vegades, carro junyit: preciosos, van dur-te i aviat hi eren, i tu, benaurada, i el que volia que em fessis, amb l'ànim Si ara et defuig, ja vindrà al teu darrere, Vine de nou també avui, i deslliura'm |
» |
— Safo de Lesbos. Himne a Afrodita[1] |
El poema està formulat en forma de pregària i d’himne alhora, com ja s’havia mostrat abans en els discursos dels herois homèrics, amb la següent estructura:[3] en primer lloc una invocació inicial (vs. 1-4), acompanyada d'epítets i del patronímic de la divinitat, en primera persona (a diferència d’altres invocacions, generalment en tercera persona, fet que concorda amb el sentit íntim al voltant de la petició amorosa). Després, l'elogi de la divinitat (vs. 5-24), en aquest cas en forma de recapitulació i record dels favors anteriorment entregats per la deessa, amb qui el jo poètic pot conversar de manera directa. Finalment, en forma de cloenda circular, trobem la petició, encabida a l’última estrofa, que reprèn la pregària esmentada al començament. Malgrat que formalment és un poema ritual, és a dir, propi d’una cerimònia religiosa, la temàtica és únicament de caràcter amorós, ja que tracta la petició de l'enamorada desesperada i la resposta de la deessa.
Pel que fa a la mètrica, està compost per set estrofes sàfiques. Una estrofa sàfica està composta per quatre versos, tres hendecasíl·labs i un vers adònic (cinc síl·labes que formen un dàctil i un troqueu). Així doncs, l'estructura mètrica dels versos és la següent: (entenent “-“ com una síl·laba llarga, “u” com una breu i “x”, anceps).[b]
- u - x - u u - u - - - u - x - u u - u - - - u - x - u u - u - - - u u - u
Notes
[modifica]Referències
[modifica]- ↑ 1,0 1,1 Cornudella, Jordi «Les cordes de Terpsícore o els orígens de la poesía. Quatre poemes antics» (
PDF). Revista de Girona, Núm. 182, maig-juny 1997, pàg. 181-182.
- ↑ Otfrido Muller, Carlos. Historia de la Literatura Griega hasta la época de Alejandro. (Vol I) (en castellà). Madrid: Establecimiento tipografico de Ricardo Fe, 1889. ISBN mkt0002852254.
- ↑ Ingberg, Pablo «Safo. Oda a Afrodita». La ballena blanca, 4, junio 1998.