Heinrich Goiginger
Heinrich Goiginger | |
---|---|
![]() | |
Velitel 4. armádního velitelství ve Lvově | |
Ve funkci: 5. května 1918 – 6. září 1918 | |
Předchůdce | Wenzel von Wurm |
Nástupce | funkce zanikla |
Velitel 52. pěší divize | |
Ve funkci: 10. října 1917 – 3. května 1918 | |
Předchůdce | Franz Schreitter von Schwarzenfeld |
Nástupce | Rudolf Schamschula |
Velitel 90. pěší divize | |
Ve funkci: 22. srpna 1916 – 10. října 1917 | |
Předchůdce | Franz Scholz von Benneburg |
Nástupce | funkce zanikla |
Vojenská služba | |
Služba | ![]() |
Hodnost | polní zbrojmistr (1918), polní podmaršál (1915), generálmajor (1911) |
Narození | 5. července 1861 Verona |
Úmrtí | 21. listopadu 1927 (ve věku 66 let) Vídeň |
Příbuzní | Ludwig Goiginger (sourozenec) |
Profese | důstojník |
Ocenění | Řád železné koruny 3. třídy (1909) rytíř Císařského řádu Leopoldova (1912) |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Heinrich Goiginger (5. července 1861 Verona – 21. listopadu 1927 Vídeň) byl rakousko-uherský generál. V c. k. armádě sloužil od roku 1883, vystřídal působení u různých jednotek, byl důstojníkem generálního štábu a uplatnil se i jako pedagog. Za první světové války byl velitelem postupně několika divizí v Srbsku a Itálii. V roce 1918 dosáhl hodnosti polního zbrojmistra, krátce poté byl z fronty odvolán a do konce války zastával podružné funkce velitele ve Lvově a Sibiu. Po rozpadu monarchie byl penzionován a dožil v soukromí ve Vídni.
Životopis
[editovat | editovat zdroj]Studoval nejprve v Salzburgu, vojenskou průpravu získal na Technické vojenské akademii ve Vídni (1880–1883) a do armády vstoupil jako poručík k 2. ženijnímu pluku v Kremsu, poté sloužil u 14. armádního sboru v Innsbrucku. V letech 1888–1890 si doplnil vzdělání na Válečné škole (K.u.k. Kriegsschule) ve Vídni a jako nadporučík byl zařazen do sboru důstojníků generálního štábu. Sloužil u 2. ženijního pluku v Gyulafehérváru a od roku 1892 byl jako kapitán přidělen ke štábu 6. armádního sboru v Košicích.[1] V letech 1895–1897 působil na ministerstvu války ve Vídni.[2] Následně vystřídal službu u různých jednotek pěchoty v Otočaci, Košicích a ve Vídni a nadále postupoval v hodnostech (major 1899,[3] podplukovník 1903[4]). V roce 1906 byl povýšen na plukovníka[5] a v letech 1908–1912 byl ředitelem telegrafního oddělení na generálním štábu.[6]
K datu 1. listopadu 1911 byl povýšen do hodnosti generálmajora[7] a v roce 1912 převzal velení 6. horské brigády v Bileči v okupované Bosně.[8][9] Jako velitel této brigády byl na začátku první světové války začleněn do armády generála Potiorka a nasazen k počátečním bojům na srbské frontě.[10] Od října 1914 byl velitelem kombinované divize,[11] která nesla jeho jméno a dne 1. ledna 1915 byl povýšen do hodnosti polního podmaršála.[12] Jeho divize obdržela v lednu 1915 pořadové číslo 57 a v květnu 1915 s ní byl převelen na italskou frontu v rámci 5. armády generála Borojeviće.[13] Již v červenci se vrátil znovu do Srbska, ale v únoru 1916 bojoval opět v Itálii. Na italské frontě byl pak v letech 1916–1917 velitelem 90. pěší divize[14] a zúčastnil se bojů na Soči. Jeho 90. divize kvůli vysokým početním ztrátám v říjnu 1917 rozpuštěna a následně převzal velení 52. pěší divize stále v Itálii.[15][16] K datu 1. května 1918 byl povýšen do hodnosti polního zbrojmistra,[17] ale krátce poté byl stažen z aktivních bojů na frontě a nadále pověřován jen méně důležitými úkoly. V květnu 1918 byl jmenován 4. vrchního velitelství ve Lvově, jehož činnost byla ukončena po uzavření Brestlitevského míru[18] a nakonec byl v září a říjnu 1918 oblastním posádkovým velitelem v Sibiu.[19] K datu 1. ledna 1919 byl v armádě penzionován[20] a od té doby žil v soukromí ve Vídni.
Zemřel 21. listopadu 1927 ve Vídni ve věku 66 let a byl pohřben na hřbitově v Hietzingu.
Jeho mladší bratr Ludwig (1863–1931) sloužil také v armádě a za první světové války dosáhl hodnosti polního podmaršála.
Řády a vyznamenání
[editovat | editovat zdroj]Během vojenské kariéry získal řadu ocenění, již před první světovou válkou byl jako vysoký důstojník generálního štábu vyznamenán i v zahraničí.[21]
Rakousko-Uhersko
[editovat | editovat zdroj]Jubilejní pamětní medaile (1898)
Vojenský záslužný kříž (1904)
Vojenský jubilejní kříž (1908)
Řád železné koruny III. třídy (1909)
rytířský kříž Leopoldova řádu (1912)
Mobilizační kříž (1913)
komandérský kříž Leopoldova řádu s válečnou dekorací (1915)
Vojenský záslužný kříž II. třídy s válečnou dekorací (1916)
Bronzová vojenská záslužná medaile s válečnou dekorací (1916)
Stříbrná vojenská záslužná medaile s válečnou dekorací (1917)
Zahraničí
[editovat | editovat zdroj]Řád vycházejícího slunce IV. třídy (1902, Japonsko)
Řád červené orlice III. třídy (1911, Německo)
Řád avizských rytířů (1911, Portugalsko)
Řád červené orlice II. třídy s válečnou dekorací (1918, Německo)
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer 1894; Vídeň, 1894; s. 104 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer 1896; Vídeň, 1895; s. 76 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer 1900; Vídeň, 1899; s. 202 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer 1905; Vídeň, 1904; s. 206 dostupné online
- ↑ Schematismus für das k.u.k. Heer 1909; Vídeň, 1909; s. 117, 178 dostupné online
- ↑ Hof- und Staatshandbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie für das Jahr 1909; Vídeň, 1909; s. 299, 312 dostupné online
- ↑ Generale und Oberste des k.u.k. Heeres 1912; Vídeň, 1912; s. 11 dostupné online
- ↑ Schematismus für das k.u.k. Heer 1914; Vídeň, 1914; s. 116 dostupné online
- ↑ Heinrich Goiginger na webu valka.cz dostupné online
- ↑ Přehled vrchního velení rakousko-uherské armády na srbské frontě 1914 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ 57. pěší divize na webu valka.cz dostupné online
- ↑ Generale und Obersten 1915; Vídeň, 1915; s. 7 dostupné online
- ↑ Přehled vrchního velení rakousko-uherské armády na italské frontě na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Generale und Obersten (k.u.k. Heer 1916); Vídeň, 1916; s. 7 dostupné online
- ↑ Přehled velitelů divizí rakousko-uherské armády 1914–1918 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Generale und Obersten (k.u.k. Heer 1917); Vídeň, 1917; s. 7 dostupné online
- ↑ Přehled generálů rakousko-uherské armády 1890–1918 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Přehled velitelů armádních sborů rakousko-uherské armády 1883–1918 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ STEINER, Jörg, C.: Schematismus der Generale und Obersten der k.u.k. Armee 1918; Vídeň, 1992; s. 18 dostupné online
- ↑ Služební postup Heinricha Goigingera in: SCHMIDT-BRENTANO, Antonio: Die k. k. bzw. k. u. k. Generalität 1816–1918; Vídeň, 2007; s. 56 dostupné online
- ↑ Přehled řádů a vyznamenání Heinricha Goigingera in: Hof- und Staatshandbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie für das Jahr 1914; Vídeň, 1914; s. 329 dostupné online
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- BALLA, Tibor: A Nagy Háború osztrák-magyar tábornokai; Národní kulturní fond, Budapešť, 2010; s. 146–147 (heslo Heinrich Goiginger) ISBN 978-963-446-585-0 dostupné online (maďarsky)
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]- Rakousko-uherští generálové
- Rakousko-uherské osobnosti první světové války
- Nositelé Řádu Leopoldova
- Nositelé Řádu železné koruny
- Nositelé Vojenského záslužného kříže (Rakousko)
- Nositelé Vojenské záslužné medaile (Rakousko)
- Nositelé Vojenského jubilejního kříže
- Nositelé Řádu červené orlice
- Nositelé Řádu avizských rytířů
- Nositelé Řádu vycházejícího slunce
- Narození 5. července
- Narození v roce 1861
- Narození ve Veroně
- Úmrtí 21. listopadu
- Úmrtí v roce 1927
- Úmrtí ve Vídni
- Pohřbení na hřbitově v Hietzingu