Július Kowalski
Július Kowalski | |
---|---|
Základní informace | |
Narození | 24. února 1912 Ostrava, Morava ![]() |
Úmrtí | 2. června 2003 (ve věku 91 let) Bratislava ![]() |
Žánry | opera, klasická hudba a mikrotonální hudba |
Povolání | hudební skladatel, dirigent, sbormistr a malíř |
Ocenění | Cena Jána Levoslava Bellu (1972) |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Július Kowalski, pseudonym Alexander Dominik (24. února 1912 Ostrava – 2. června 2003 Bratislava) byl český hudební skladatel a pedagog, žijící od roku 1945 na Slovensku.
Život
[editovat | editovat zdroj]Rodina skladatele pocházela z Polska. Jeho otec, Július Kowalski, byl houslistou v Krakově. Studoval na Hudební škole v Moravské Ostravě hru na housle. V roce 1929 pokračoval na Pražské konzervatoři studiem skladby a dirigování. Ve skladbě byl jeho učitelem Rudolf Karel a později na mistrovské škole Josef Suk. Dirigování studoval u Pavla Dědečka a na mistrovské škole u Václava Talicha. Kromě toho dále studoval i hru na housle u Rudolfa Reissiga. V době studií byl sbormistrem pěveckého sdružení Slavoj.
Po absolvování mistrovské školy se stal profesorem hudební výchovy na gymnáziu v Sremské Mitrovici a řídil hudební soubory v Mitrovici a v Bělehradě. V roce 1935 se vrátil do Prahy. Studoval mikrotonální hudbu u Aloise Háby a současně byl sbormistrem několika pěveckých sborů (Tovačovský sbor, Sbor Křižkovského) a dirigentem rozhlasových orchestrů v Praze, Bratislavě a Ostravě. Vedle toho řídil i amatérské orchestry: Sokolskou filharmonii a orchestr firmy Odkolek. V roce 1937 byl delegátem Československé republiky na Světové výstavě v Paříži. V roce 1939 působil jako korepetitor a dirigent Velké operety v Praze a o rok později se stal korepetitorem divadla v Salcburku. V té době dále studoval dirigování u Clemense Krausse v Salcburku a v Berlíně. V letech 1942–1944 byl korepetitorem, členem orchestru a dirigentem Národního divadla v Bělehradě a současně nepřerušil spolupráci s divadlem v Salcburku.
Po skončení války přijal pozvání Jána Cikkera do Bratislavy a stal se sbormistrem a dirigentem opery Slovenského národního divadla. Od roku 1946 působil jako umělecký vedoucí různých souborů (Tatran, soubor ĽUT Povereníctva pôšt, Bratislavský robotnícky kultúrny kolektív) a jako vedoucí programového oddělení Hudobnej a artistickej ústredne v Bratislavě. V letech 1954–1956 byl ředitelem hudební školy ve Skalici, o rok později působil ve stejné funkci v Pezinku a v roce 1957 se stal ředitelem Lidové školy umění ve Štefánikovej ulici v Bratislavě. Zde setrval až do odchodu do důchodu v roce 1979.
Dílo
[editovat | editovat zdroj]Opery
[editovat | editovat zdroj]- Rozprávka pri praslici (libreto Ľ. Zeljenka, 1954)
- Lampiónová slávnosť (libreto J. Elen-Kaiser podle H. Pfeiffera, 1961)
Orchestrální skladby
[editovat | editovat zdroj]- 7 symfonií
- 5 divertiment
- Ruská rapsódie (1934)
- Srbská symfonická fantazie (1935)
- Předehra k Dostojevského románu Idiot (1941)
- Povstanie, Oslobodenie (symfonické básně, 1954–5)
- Veseloherná predohra (1957)
- Elegická poéma (1959)
- Impresie z Eisenachu (1967)
- Concertino pre klavír a sláčikový orchester (1970)
- Koncert pre violončelo a sláčikový orchester (1970)
- Buffonesca piccola (1974)
- Koncertantná symfonietta (1975)
- Concertino pre violončelo a sláčikový orchester (1975)
- Koncert pre sláčikové kvarteto a orchester (1976)
- Večerná hudba (1976)
- Koncert pre husle a orchester (1978)
- Elégia (1978)
- Intrada (1980)
- Symfonietta (1981)
- Concertino pre violu a orchester (1985)
- Fresky (1986)
- Concertino pre kontrabas a orchester/klavír (1987)
- Štyri invencie pre symfonický orchester (1988)
- Concerto (1989)
Kantáty
[editovat | editovat zdroj]- Stabat mater (1945)
- Pieseň stroja (slova A. Petrík, 1950)
- Hold Bratislave (slova J. Elen-Kaiser, 1952)
- Pozdrav Bratislave (J. Elen-Kaiser, 1961)
Mikrotónová hudba
[editovat | editovat zdroj]- Dvě improvizace pro husle v čtvrttónovém systému (1934)
- Pièces I.-II. pro housle a klavír (1934)
- Partita pro housle v šestinotónovom systému (1936)
- Malá suita v šestinotónovém systému pro violu (1936)
- Fantazie pro housle a violoncello v čtvrttónovém systému (1937)
- Skica pro klarinet a klavír v čtvrttónovém systému (1937)
Komorní hudba
[editovat | editovat zdroj]- 7 smyčcových kvartet
- 14 trií pro různá nástrojová obsazení
- Klavírní kvartet
- Klavírní kvintet
- Dechová kvinteta (Päť invencií, Grimasy)
- Sexteto (1989)
Dále komponoval skladby pro klavír, housle a klavír i další nástroje, písně, instruktivní skladby a scénickou hudbu zejména pro dětského diváka. Úplný soupis díla je v [1].
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- Večer mladých skladatelů. In: Českobudějovické noviny 1. 3. 1938
- Z. Nováček: Július Kowalski: Rozprávka pri praslici. In: Slovenská hudba 1958
- J. Šamko: K inscenácii Kowalského opery. In: Slovenská hudba 1960
- Československý hudební slovník osob a institucí I. (A–L), 1963, SHV, Praha
- N. Kyselová: Nová inštruktívna tvorba. In: Hudobný život 1979
- J. Obertová: Blahoželanie k jubileu. In: Piešťanský týždeň, november 1997
- J. Obertová: Obrazy Júliusa Kowalského. In: Piešťanský týždeň 12. 11. 1997
- I. Vajda: Opera najmenším. In: Slovenská hudba
- D. Jakubcová: Odišiel nestor našej hudobnej kultúry. In: Hudobný život 2003/7–8, s. 4
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Július Kowalski
- Hudobné centrum, životní data, dílo
- Vševěd
- Vzpomínky
- Skladatelé klasické hudby
- Čeští operní skladatelé
- Skladatelé mikrotonální hudby
- Skladatelé 20. století
- Čeští hudební skladatelé
- Čeští dirigenti
- Čeští sbormistři
- Slovenští hudební skladatelé
- Slovenští operní skladatelé
- Slovenští dirigenti
- Slovenští sbormistři
- Narození v roce 1912
- Úmrtí v roce 2003
- Narození v Ostravě
- Úmrtí v Bratislavě