Jednoduchý opar
jednoduchý opar | |
---|---|
![]() cytopathy | |
Minimální inkubační doba | 4 d |
Maximální inkubační doba | 12 d |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/da/Herpes%28PHIL_1573_lores%29.jpg/220px-Herpes%28PHIL_1573_lores%29.jpg)
Jednoduchý opar (lat. Herpes simplex) je virové onemocnění způsobené skupinou herpes simplex virus postihující přirozeně pouze člověka. Přenáší se úzkým kontaktem nebo kapénkami.[1] Nejčastější používané dělení je dle lokality výskytu na orální herpes a genitální herpes.
Orální herpes postihuje rty a obličej. Na rtech se projevuje ve formě drobných puchýřků. Častým projevem je také bolest v krku.
Genitální herpes se řadí mezi pohlavně přenosná onemocnění a u většiny (až 75 % postižených) je bez jakýchkoliv projevů.[2] Nemocní však mohou onemocnění dále přenášet. Mezi projevy se řadí puchýřky a drobné vředy. Obě formy se zpravidla hojí do dvou až čtyř týdnů. Před výskytem onemocnění může docházet k svědění a bolesti.[3]
Původce oparu, virus Herpes simplex má střídavě období aktivní infekce a období klidu, při kterém zůstává v axonech nervů v blízkostí prvního výskytu. Při vhodných podmínkách, kdy dochází ke snížení imunity, se virus může znovu projevit.[1] První výskyt onemocnění bývá zpravidla nejzávažnější a s postupem času se projevy snižují. [3]
Herpes simplex má dva podtypy – HSV-1 a HSV-2, které se liší sérologicky (mají jiné antigeny), ale jsou si velmi geneticky podobné a mají nerozlišitelné projevy.[4] HSV-1 častěji postihuje obličej a ústa, zatímco HSV-2 se častěji projevuje jako genitální opar. Ovšem toto dělení není pravidlem a HSV-1 i HSV-2 se mohou vyskytovat v obou lokalitách. Infekcí HSV-1 jsou ohroženi obzvláště lidé, kteří praktikují orální sex a s tímto onemocněním se dosud nesetkali.[5]
Genitální opar se může přenášet i na novorozence během porodu. Tento stav se označuje jako neonatální (novorozenecký) herpes. [4]
Opar je většinou diagnostikován na základě klinických projevů. Diagnostika může být potvrzena detekcí virové DNA z tekutiny puchýřků. [1]
Léčba je zpravidla zaměřena na jednotlivé příznaky.[6]
Genitální opar není možné zcela vyléčit a ke snížení rizika přenosu je nutné používat antivirotika. Proti tomuto onemocnění není dostupné očkování. [1]
Stadia oparu
[editovat | editovat zdroj]Existuje 5 postupných stadií oparu:
- 1. den – fáze brnění, pocit pnutí.
- 2.–3. den – fáze vřídku, opar se dere na povrch jako shluk malých vřídků. Vřídky mají nažloutlou barvu a obsahují hnis.
- 4. den – vřídky prasknou, vyteče z nich tekutina. Tato fáze může být velmi bolestivá.
- 5.–8. den – vytvoří se strup, který však často praská. To může být způsobeno přílišným otevíráním úst. Strup poté svědí, pálí, může z něj vytékat i krev.
- 8.–12. den – opar se postupně ztrácí, může však po něm zůstat zarudlé místo nebo jizva.
Diagnostika infekce
[editovat | editovat zdroj]V současné době existují pouze dvě diagnostické soupravy, ELISA-VIDITEST a IF-VIDITEST anti-HSV 1+2. Jsou určeny k diagnostice chorob vyvolaných nebo spojených s HSV1 nebo HSV2, např. genitálního a labiálního herpesu, herpetické gingivostomatitidy, herpetické keratokonjunktivitidy včetně infekcí provázených neurologickými komplikacemi (encefalitida, meningitida, zánětlivé neuropatie a polyneuropatie). Soupravu lze též využít k diferenciální diagnostice neuroinfekcí, očních infekcí a kožních exantémových onemocnění. Nerozlišuje typ HSV1 a HSV2.
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byl použit překlad textu z článku Herpes simplex na anglické Wikipedii.
- ↑ a b c d BEDNÁŘ, Marek; FRAŇKOVÁ, Věra. Lékařská mikrobiologie: bakteriologie, virologie, parazitologie. 1. vyd. Praha: Marvil, 1996. 558 s. ISBN 80-238-0297-6. S. 402, 403.
- ↑ GOERING, Richard; DOCKRELL, Hazel. Mimsova lékařská mikrobiologie. 5. vyd. Praha: Triton, 2016. 568 s. ISBN 978-80-7387-928-0.
- ↑ a b Genital Herpes - CDC Fact Sheet. Centers for Disease Control and Prevention [online]. 2014-12-31 [cit. 2020-4-22]. Dostupné online.
- ↑ a b KUMAR, Vinay; ABBAS, Abul. Robbins and Cotran Pathologic Basis of Disease. 8. vyd. China: Saunders Elsevier, 2010. 1450 s. S. 352, 353.
- ↑ LAFFERTY, William E. The changing epidemiology of HSV-1 and HSV-2 and implications for serological testing. S. 51–55. Herpes: the journal of the IHMF [online]. 2002-06-01 [cit. 2020-04-22]. Roč. 9, č. 2, s. 51–55. Dostupné online.
- ↑ BALASUBRAMANIAM, Remesh; KUPERSTEIN, Arthur S; STOOPLER, Eric T. Update on oral herpes virus infections. Dental Clinics of North America. April 2014, roč. 58, čís. 2, s. 265–280. Dostupné online.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu jednoduchý opar na Wikimedia Commons
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5b/Star_of_life2.svg/30px-Star_of_life2.svg.png)
Přečtěte si prosím pokyny pro využití článků o zdravotnictví.