Karel Křítek
Karel Křítek | |
---|---|
![]() Karel Křítek jako generálplukovník | |
Narození | 24. října 1861 Split, ![]() |
Úmrtí | 3. září 1928 (ve věku 66 let) nebo 3. října 1928 (ve věku 66 let) Vídeň, ![]() |
Národnost | česká |
Vojenská kariéra | |
Hodnost | generálplukovník |
Doba služby | 1879–1918 |
Sloužil | ![]() ![]() |
Složka | Rakousko-uherská armáda |
Války | 1. světová válka |
![]() |
Karel Křítek (24. října 1861 Split, Rakouské císařství – 3. října 1928 Vídeň, Rakouská republika)[1] byl rakousko-uherský generál české národnosti.
Život
[editovat | editovat zdroj]Karl Křítek byl synem Johanna Victora Křítka (1830–1904), C. a k. generálního intendanta. Křítek navštěvoval ve Vídni gymnázium a poté vojenskou vysokou školu v St. Pöltenu. Pak vystudoval věhlasnou vojenskou střední školu v Hranicích. V letech 1876 až 1879 navštěvoval Křítek Tereziánskou vojenskou akademii, kterou s velkým úspěchem absolvoval. 18. srpna 1879 byl povýšen na poručíka a sloužil u 52. pěšího pluku. C. a k. válečnou školu ve Vídni navštěvoval v letech 1882 až 1884. Po úspěšném absolvování byl zařazen do generálního štábu jako poručík. V rámci svých povinností v generálním štábu sloužil u 40. pěší brigády následované 13. pěší divizí se sídlem v Banja Luce. 1. května 1888 byl povýšen na kapitána, poté sloužil až do roku 1891 u štábu 12. sboru v Sibiu. Od dubna 1891 do května 1893 pracoval v Zemském úřadu generálního štábu a mezitím absolvoval krátkou vojenskou službu u pěšího pluku č. 49. V roce 1894 byl Křítek jmenován majorem a náčelníkem štábu 8. pěší divize v Innsbrucku. Na podplukovníka byl povýšen 1. května 1897. V letech 1898 až 1900 sloužil u 85. pěšího pluku. Dne 1. listopadu 1900 byl povýšen na plukovníka a dostal funkci náčelníka úřadu pro popis země. Na generálmajora byl povýšen 1. listopadu 1906, poté se stal velitelem 20. pěší brigády v Hradci Králové. 1. listopadu 1910 byl povýšen do hodnosti polního podmaršála. V tomto roce také převzal velení 49. pěší divize ve Vídni, které zastával až do vypuknutí první světové války.
První světová válka
[editovat | editovat zdroj]Na začátku války velel Křítek 26. střelecké divizi na východní frontě a zúčastnil se ofenzivy proti Zamośći koncem srpna 1914 v bitvě u Komarówa. Začátkem září dostal velení XVII. sboru, který utrpěl těžkou porážku v bitvě u Rawy Ruska. 17. října 1914 byl povýšen na generála pěchoty. V rámci 4. armády během bitvy u Limanova-Lapanova (začátek prosince) jeho sbor vytvořil severní křídlo a držel pozici proti ruským protiútokům. Křítkův sbor se po reorganizaci zúčastnil zimních bojů v Karpatech v rámci 3. armády, kde jeho jednotky utrpěly velmi těžké ztráty v bojích o Dukelský průsmyk. I přes své úspěchy nebyl pro svou spíše byrokratickou a pedantskou povahu oblíbený u svých nadřízených, ani u podřízených. Takto ho soudil generál Boroëvić : „Nevhodné pro příští vyšší velení“.
Po průlomu v bitvě u Gorlice-Tarnowa v květnu 1915 se XVII. sbor se vrátil pod velení 4. armády a zúčastnil se úspěšných bojů u Krasniku a Lublinu. Jeho sbor sehrál důležitou roli v podzimních bojích roku 1915 na Styru, po kterých byl v roce 1916 převelen do Jižního Tyrolska a podřízen velení Kövessovy 3. armády. Přes určité úspěchy se Křítkovi nepodařilo dosáhnout vytyčeného cíle a probít se na rovinu. Na podzim 1916 byl znovu umístěn pod velení generálplukovníka Boroëviće a zúčastnil se 6. a 9. bitvy o Isonzo. To nyní změnilo jeho úsudek o Křitkovi a nadále ho považoval za schopného pro vyšší velení. Poté co s tímto rozsudkem souhlasil i Franz Conrad von Hötzendorf, převzal vedení X. sboru na východní frontě.
Dne 1. května 1917 byl Křitek povýšen na generálplukovníka a 12. července převzal velení 3. armády jako nástupce generálplukovníka Tersztyánszkého. Po úspěšném průlomu skupiny armád Winckler u Zborova spolu s německou jižní armádou zatlačil Rusy opět na východ a do začátku srpna 1917 osvobodil Bukovinu. V lednu 1918 převzal velení 7. armády a pokračoval v postupu na Ukrajině. 15. dubna 1918 byl zproštěn funkce; tím skončila jeho kariéra v císařově armádě.
Po rozpadu dunajské monarchie se Křítek stáhl z veřejného života a v roce 1928 zemřel ve Vídni. Je pohřben ve své rodinné kryptě v Ober Sankt Veiter Friedhof (skupina RG, č. 80).
V nově vzniklém Československu mu byla udělena hodnost armádního generála ve výslužbě.[2]
Rakouská vojenská vyznamenání (stav k 31. prosinci 1918)
[editovat | editovat zdroj]- Vojenský jubilejní kříž 1908
- Vojenská jubilejní medaile 1898
- Služební odznaky pro důstojníky 2. třídy
- Čestný odznak I. třídy Červeného kříže s válečnou dekorací
- Řád železné koruny, rytíř III. třídy
- Císařský rakouský řád Leopoldův, rytířský kříž
- Císařský rakouský řád Leopoldův, komandérský kříž s válečnou dekorací a meči
- Řád železné koruny, rytíř I. třídy s válečnou dekorací a meči
- Císařský rakouský řád Leopoldův, velkokříž s válečnou dekorací a meči
- Vojenský záslužný kříž I. třídy s válečnou dekorací a meči
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byl použit překlad textu z článku Karl Křitek na německé Wikipedii.
- ↑ Matrika zemřelých (+ pozn. o nar.), Vídeň St. Othmar, 1925-1930, snímek 86 [online]. Matricula online [cit. 2022-06-26]. Dostupné online.
- ↑ Zapomenutí generálové: Úspěšní Češi ve vedení rakousko-uherské armády. Reflex.cz [online]. [cit. 2022-07-13]. Dostupné online.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Karel Křítek na Wikimedia Commons
- Českoslovenští generálové
- Rakousko-uherští generálové
- Generálplukovníci
- Osobnosti první světové války
- Tajní radové
- Absolventi Tereziánské vojenské akademie
- Nositelé Řádu Leopoldova
- Nositelé Řádu železné koruny
- Nositelé Vojenského záslužného kříže (Rakousko)
- Češi
- Čeští válečníci
- Narození v roce 1861
- Úmrtí v roce 1928
- Narození 24. října
- Úmrtí 3. října
- Narození ve Splitu
- Úmrtí ve Vídni