Karl von Lukas
Karl svobodný pán von Lukas | |
---|---|
![]() | |
Velitel ve Štýrském Hradci | |
Ve funkci: 4. května 1918 – listopad 1918 | |
Předchůdce | Ignaz Schmidt von Fussina |
Nástupce | funkce zanikla |
Velitel 5. armádního sboru | |
Ve funkci: 14. března 1918 – 10. dubna 1918 | |
Předchůdce | Ferdinand von Goglia |
Nástupce | arcivévoda Petr Ferdinand |
Velitel 24. armádního sboru | |
Ve funkci: 9. února 1917 – 8. března 1918 | |
Předchůdce | nově zřízená funkce |
Nástupce | Ludwig Goiginger |
Velitel pevnosti Krakov | |
Ve funkci: 19. května 1916 – 9. února 1917 | |
Předchůdce | Karl Nastopil |
Nástupce | Oskar Guseck von Glankirchen |
Velitel v Praze | |
Ve funkci: 1. října 1915 – 19. května 1916 | |
Předchůdce | Simon Schwerdtner von Schwerdtburg |
Nástupce | Paul Kestřanek |
Vojenská služba | |
Služba | ![]() |
Hodnost | generál pěchoty (1917), polní podmaršál (1913), generálmajor (1910) |
Narození | 7. září 1860 Lvov |
Úmrtí | 8. března 1932 (ve věku 71 let) Berlín |
Titul | svobodný pán (1918) |
Alma mater | Tereziánská vojenská akademie |
Profese | voják |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Karl Albert svobodný pán von Lukas (německy Carl Albert Freiherr von Lukas) (5. září 1860 Lvov – 8. března 1932 Berlín) byl rakousko-uherský generál. V c. k. armádě sloužil od roku 1879, řadu let strávil u různých posádek v Čechách a na Moravě (Praha, Brno, Kroměříž, Terezín, Plzeň). Na začátku první světové války vynikl jako velitel divize na východní frontě. Po těžkém zranění v prosinci 1914 byl přeložen na méně důležité posty posádkového velitele v Praze (1915–1916) a pevnosti v Krakově (1916–1917). Přes zdravotní postižení byl v roce 1917 povolán na italské bojiště, kde postupně velel dvěma armádním sborům. V roce 1917 byl povýšen do hodnosti generála pěchoty a v roce 1918 získal šlechtický titul barona. Po zániku monarchie byl v armádě penzionován a usadil se v Berlíně.
Životopis
[editovat | editovat zdroj]Pocházel z rodiny úředníka ve vojenské finanční správě. První vojenskou průpravu získal na kadetní škole v Sankt Pölten a na jezdecké škole v Hranicích, poté v letech 1876–1879 studoval na Tereziánské vojenské akademii ve Vídeňském Novém Městě. Do armády vstoupil v roce 1879 jako poručík[1] a s 33. pěším plukem strávil několik let v Budapešti a Korneuburgu. V letech 1885–1889 si doplnil vzdělání na Válečné škole (K.u.k. Kriegsschule) ve Vídni a v hodnosti kapitána (1891) byl zařazen do sboru důstojníků generálního štábu.[2] Vystřídal službu u různých jednotek v Temešváru,[3] Aradu a Přemyšlu, v roce 1897 byl povýšen na majora.[4] Po roce 1900 sloužil u pěších pluků v Terezíně, Brně a Kroměříži. V roce 1905 získal hodnost plukovníka a v letech 1905–1910 byl velitelem 73. pěšího pluku v Praze.[5]
V roce 1910 byl povýšen do hodnosti generálmajora a převzal velení 27. pěší brigády v Prešpurku,[6][7] poté převzal 57. pěší brigádu v Terezíně (1911–1913). V roce 1913 získal hodnost polního podmaršála, následně velel 25. pěší divizi ve Vídni (1913–1914) a nakonec 19. pěší divizi v Plzni (od února 1914).[8][9] Se svou plzeňskou divizí byl na začátku první světové války odvelen na východní frontu,[10] kde se zúčastnil prvních bojů v Haliči (bitva u Komarówa). Při inspekci svých jednotek byl 1. prosince 1914 vážně zraněn a museli mu ufiknout 4 cm nohy, což do budoucna řešil vyšším podpatkem. Z fronty byl stažen a vrátil se do Prahy, kde byl v letech 1915–1916 posádkovým velitelem. V letech 1916–1917 byl velitelem pevnosti Krakov[11] a nakonec byl povolán na italskou frontu, kde převzal velení 24. armádního sboru[12] a k datu 1. května 1917 byl povýšen do hodnosti generála pěchoty.[13][14] Zúčastnil se bitev na Soči, od března do dubna 1918 byl krátce velitelem 5. armádního sboru,[15] ale krátce nato byl ze zdravotních důvodů opět z fronty odvolán a konec války strávil jako velitel ve Štýrském Hradci.[16]
K datu 1. ledna 1919 byl penzionován[17] a dostal nabídku na penzi v armádě Rakouské republiky, kterou ovšem podmínil tím, že nebude muset odvolat svou vojenskou přísahu císaři. To mu bylo odmítnuto, proto později pobíral vojenskou penzi v Polsku. Nakonec se usadil v Berlíně, kde byl jeho poslední adresou dům v Burggrafenstraße 23. Pohřeb mu byl vypraven s poctami zaniklé rakousko-uherské armády.
V roce 1894 se v Berlíně oženil s Adou Traegerovou (1870–1930), s níž měl tři děti. Starší syn Karl Albert (1898–1900) zemřel jako dítě v Terezíně,[18] mladší syn Max Joachim (*1902) působil v meziválečném období jako státní úředník v Postupimi. Dcera Marianna (*1895) byla manželkou PhDr. Heinricha Kindermanna, státního úředníka na rakouském ministerstvu školství a docenta na vídeňské univerzitě.[19]
Tituly a ocenění
[editovat | editovat zdroj]V roce 1915 byl povýšen do šlechtického stavu a v roce 1918 získal titul svobodného pána.[20] Jako velitel armádního sboru obdržel v roce 1918 titul c. k. tajného rady s nárokem na oslovení Excelence. Během vojenské služby získal řadu ocenění v Rakousku-Uhersku i od zahraničních panovníků.[21]
Rakousko-Uhersko
[editovat | editovat zdroj]Jubilejní pamětní medaile (1898)
Řád železné koruny III. třídy (1908)
Vojenský jubilejní kříž (1908)
Řád železné koruny II. třídy s válečnou dekorací (1914)
Vyznamenání za zásluhy o Červený kříž s válečnou dekorací (1916)
komandérský kříž Leopoldova řádu s válečnou dekorací (1916)
Řád železné koruny I. třídy s válečnou dekorací (1917)
Leopoldův řád I. třídy s válečnou dekorací (1917)
Zahraničí
[editovat | editovat zdroj]Řád Fridrichův II. třídy (1907, Württembersko)
Řád rumunské hvězdy (1909, Rumunsko)
Železný kříž II. třídy (1914, Německo)
Řád červené orlice II. třídy (1918, Německo)
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Karl von Lukas na webu valka.cz dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1894; Vídeň, 1894; s. 182 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1896; Vídeň, 1895; s. 169, 388 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1899; Vídeň, 1898; s. 196 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1909; Vídeň, 1909; s. 176 dostupné online
- ↑ Generale und Oberste des k.u.k. Heeres; Vídeň, 1912; s. 8 dostupné online
- ↑ Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1911; Vídeň, 1911; s. 310 dostupné online
- ↑ Schematismus für das k.u.k. Heer für 1914; Vídeň, 1914; s. 83, 132 dostupné online
- ↑ Přehled velitelů divizí rakousko-uherské armády 1914–1918 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Přehled vrchního velení rakousko-armády na východní frontě 1914 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Generale und Obersten (k.u.k. Heer); Vídeň, 1916; s. 6 dostupné online
- ↑ Přehled velitelů armádních sborů rakousko-uherské armády 1883–1918 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Generale und Obersten (k.u.k. Heer); Vídeň, 1917; s. 5 dostupné online
- ↑ Přehled generálů rakousko-uherské armády 1890–1918 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ 5. armádní sbor rakousko-uherské armády na webu weltkriege.at dostupné online
- ↑ Velitelé ve Štýrském Hradci 1914–1918 na webu weltkriege.at dostupné online
- ↑ Služební postup Karla Lukase in: SCHMIDT-BRENTANO, Antonio: Die k. k. bzw. k. u. k. Generalität 1816–1918; Vídeň, 2007; s. 109 dostupné online
- ↑ Rodina Karla Lukase na webu geni.com dostupné online
- ↑ Gothaisches genealogisches Taschenbuch der freiherrlichen Häuser 1927; Gotha, 1927; s. 399–400 dostupné online
- ↑ ŽUPANIČ, Jan: Karlovská šlechta. Rakouské a uherské nobilitace ve světle materiálů kabinetní kanceláře Karla I. in: Sborník archivních prací LXI., Ministerstvo vnitra České republiky, Praha, 2011; s. 71 ISSN 0036-5246
- ↑ Přehled řádů a vyznamenání Karla Lukase in: STEINER, Jörg, C.: Schematismus der Generale und Obersten der k.u.k. Armee 1918; Vídeň, 1992; s. 16 dostupné online
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- BALLA, Tibor: A Nagy Háború osztrák-magyar tábornokai; Národní kulturní fond, Budapešť, 2010; s. 218–219 (heslo Karl Albert von Lukas) ISBN 978-963-446-585-0 dostupné online (maďarsky)
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]- Rakousko-uherští generálové
- Rakousko-uherské osobnosti první světové války
- Rakouští šlechtici
- Nositelé Řádu Leopoldova
- Nositelé Řádu železné koruny
- Nositelé Vojenského jubilejního kříže
- Nositelé Vojenského záslužného kříže (Rakousko)
- Nositelé Vojenské záslužné medaile (Rakousko)
- Nositelé Řádu Fridrichova
- Nositelé Řádu rumunské hvězdy
- Nositelé Řádu červené orlice
- Nositelé Železného kříže
- Absolventi Tereziánské vojenské akademie
- Narození 5. září
- Narození v roce 1860
- Narození ve Lvově
- Úmrtí 8. března
- Úmrtí v roce 1932
- Úmrtí v Berlíně