Kurt Knispel
Kurt Knispel | |
---|---|
![]() Hrob Kurta Knispela na Ústředním hřbitově v Brně. Na fotografii je původní kříž s datem úmrtí, kdy měl údajně Knispel padnout. To bylo na základě nového výzkumu historiků z Moravského zemského muzea upraveno na 30. dubna 1945. | |
Narození | 20. září 1921![]() |
Úmrtí | 28. dubna 1945 (ve věku 23 let)![]() |
Místo pohřbení | Ústřední hřbitov v Brně |
Národnost | Němci |
Vojenská kariéra | |
Hodnost | Feldwebel |
Doba služby | 1940–1945 |
Sloužil | ![]() |
Složka | Heer |
Války | druhá světová válka |
Vyznamenání | Železný kříž první třídy Zlatý německý kříž |
![]() |
Kurt Knispel (20. září 1921 Salisov (Salisfeld), Československo – 30. dubna 1945[1] Vrbovec, tehdy říšská župa Dolní Podunají, nacistické Německo) byl německé tankové eso v období II. světové války.
Válečná kariéra
[editovat | editovat zdroj]Narodil se na území Československa. Po zabrání Sudet v roce 1938 získal německé státní občanství.[2] Vyučil se automechanikem a na podzim 1940 byl odveden do německé armády. V bojových akcích dosáhl 168 potvrzených vítězství, z toho 42 jako velitel tanku a 126 jako tankový střelec. Dalších 27 vítězství nebylo oficiálně potvrzeno.
Kvůli svévolnému porušování rozkazů měl časté konflikty s nadřízenými a celkově se vymykal představám nacistických pohlavárů o válečném hrdinovi, takže i přes své úspěchy byl nadřízenými do jisté míry opomíjen. Byl malé postavy, často nosil delší vlasy a vousy než povolovaly předpisy.
V létě 1942 dokonce v Krakově udeřil důstojníka Einsatzgruppe, který týral sovětského zajatce. Údajně jen jeho bojové výkony ho několikrát zachránily před polním soudem.[3]
Zemřel 30. dubna 1945 na následky zranění utrpěných při německých obranných bojích na jižní Moravě. Pohřben byl na hřbitově německého polního obvaziště ve Vrbovci.[4] V dubnu 2013 byly jeho ostatky v této lokalitě nalezeny a identifikovány.[2] Dne 12. listopadu 2014 byly jeho ostatky uloženy v oddělení německého válečného hřbitova na brněnském Ústředním hřbitově (skupina 79d, 3. řada) společně s 41 dalšími padlými německými vojáky z různých koutů Moravy a Slezska.[5]
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- SCHILDBERGER, Vlastimil a kolektiv: Šikovatel Kurt Knispel. Vítěz bez Vavřínů. Brno 2020.
- KUROWSKI, Franz: Kurt Knispel. Nejúspěšnější tankový střelec 2. světové války. Vimperk 2017.
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ SCHILDBERGER, Vlastimil a kolektiv: Šikovatel Kurt Knispel. Vítěz bez Vavřínů. Brno 2020, s. 94.
- ↑ a b Historici objevili ostatky německého tankového esa [online]. lidovky.cz [cit. 2013-04-10]. Dostupné online.
- ↑ DANIEL, Jan. Novodobí rytíři. Válka REVUE. 2013 duben, s. 9. ISSN 1804-0772.
- ↑ Archivovaná kopie. www.znoj-tyden.cz [online]. [cit. 2013-04-10]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2013-11-02.
- ↑ Moravské zemské muzeum - Historické oddělení - Uložení ostatků Kurta Knispela. www.mzm.cz [online]. [cit. 2015-04-17]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2015-12-22.