Ludwig Matuschka
Ludwig Matuschka | |
---|---|
![]() | |
Velitel v Krakově (koncem roku 1914 posádkové velitelství přesunuto do Ostravy) | |
Ve funkci: 4. srpna 1914 – 27. října 1915 | |
Předchůdce | Eduard von Böhm-Ermolli |
Nástupce | Adam Brandner von Wolfszahn |
Zástupce velitele 4. armádního sboru v Budapešti | |
Ve funkci: 23. ledna 1911 – 26. května 1914 | |
Velitel 28. pěší divize v Lublani | |
Ve funkci: 20. července 1909 – 23. ledna 1911 | |
Předchůdce | Karl Lang |
Nástupce | Hermann Kusmanek |
Vojenská služba | |
Služba | ![]() |
Hodnost | generál pěchoty (1914), polní podmaršál (1910), generálmajor (1905) |
Narození | 30. listopadu 1859 Laxenburg |
Úmrtí | 28. srpna 1942 (ve věku 82 let) Neunkirchen |
Profese | voják |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Ludwig Matuschka (30. listopadu 1859 Laxenburg – 28. srpna 1942 Neunkirchen) byl rakousko-uherský generál. V c. k. armádě sloužil od roku 1877, jako štábní důstojník vystřídal působení u řady jednotek pěchoty po celé monarchii. Několik let byl zaměstnán u c. k. válečného archivu na generálním štábu a uplatnil se jako spisovatel. Na začátku první světové války byl jmenován velitelem v Krakově, odkud byla posádka koncem roku 1914 přesunuta do Ostravy. V armádě dosáhl v roce 1914 hodnosti generála pěchoty, kvůli svému kontroverznímu působení v Ostravě byl koncem roku 1915 odvolán a od té doby žil v soukromí.
Životopis
[editovat | editovat zdroj]![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/6/69/Generalmajor_Ludwig_Matuschka.png)
Pocházel z Horních Uher, narodil se jako syn lékaře Benedikta Matuschky (1814–1864).[1] Reálku absolvoval v Klagenfurtu, vojenskou průpravu získal na kadetní škole v Terstu (1875–1877) a do armády vstoupil jako poručík k 7. pěšímu pluku v Klagenfurtu.[2] V letech 1880–1882 si doplnil vzdělání na Válečné škole (K.u.k. Kriegsschule) ve Vídni a v hodnosti nadporučíka byl zařazen do sboru důstojníků generálního štábu. Poté vystřídal službu u 34. pěší brigády v Aradu[3] a 18. pěší brigády v Praze.[4] V letech 1886–1890 působil na generálním štábu v sekci válečného archivu a válečných dějin,[5] v této době se uplatnil i jako spisovatel a autor odborných prací k tématu válek 18. století. Po roce 1890 vystřídal službu štábního důstojníka u 14. armádního sboru v Innsbrucku a 3. armádního sboru ve Štýrském Hradci, dva roky také strávil u 99. pěšího pluku v Jihlavě (1891–1892).[6] Meitím postupoval v hodnostech (major 1893,[7] podplukovník 1896[8]) a od roku 1897 sloužil jako velitel 4. praporu u 87. pěšího pluku v Pule.[9] V roce 1899 byl povýšen na plukovníka[10] a v letech 1900–1905 byl velitelem 10. pěšího pluku v Jarosławi.[11][12]
V roce 1905 dosáhl hodnosti generálmajora[13] a převzal velení 71. pěší brigády v Rijece,[14] v roce 1907 byl jako brigádní velitel přeložen do Prahy.[15][16] K datu 1. listopadu 1910 získal hodnost polního podmaršála[17] a byl jmenován velitelem 28. pěší divize v Lublani,[18][19] v letech 1911–1914 byl zástupcem velitele 4. armádního sboru v Budapešti.[20][21][22] V květnu 1914 byl uvolněn ze služebního poměru,[23] ale po vypuknutí první světové války byl znovu povolán do aktivní služby jako velitel v Krakově.[24] K datu 31. října 1914 byl povýšen do hodnosti titulárního generála pěchoty.[25][26] V důsledku válečných událostí bylo na přelomu let 1914–1915 posádkové velitelství přemístěno z Krakova do Ostravy.[27] Zde Matuschka proslul v rámci stanného práva nekompromisním postupem proti dezertérům a domnělým zrádcům. Do Ostravy nastoupil s heslem Civilisté musí se přede mnou třásti a brzy získal přezdívku krvavý generál.[28] Osobně podepsal několik rozsudků smrti nad českými civilisty.[29][30] Jednou z obětí Matuschkou nařízených exekucí byl novinář Josef Kotek, Kotkova vdova později požádala o revizi soudního procesu v Brně.[31] Ve funkci posádkového velitele v Ostravě setrval do listopadu 1915, odvolán byl poté, co na frontu odeslal jednotku složenou z nemocných a boje neschopných vojáků, a poté žil v soukromí ve Vídni. Po vzniku Československa požádal o zařazení do československé armády, aby neztratil nárok na penzi, vzhledem ke svému předchozímu působení v Ostravě byl ale odmítnut.[32]
V roce 1888 se v Lublani oženil s Luisou Keilovou (*1866), dcerou polního podmaršála Heinricha Keila (1829-1911).[33][34] Z manželství se narodily tři děti.[35] Luisin bratr Franz von Keil (1862–1945) byl admirálem u c. k. námořnictva.
Dílo
[editovat | editovat zdroj]V době svého působení ve válečném archivu na generálním štábu publikoval dvě obsáhlé práce k tématu válek Evžena Savojského. Jeho knihy jsou dodnes často citovaným pramenem a byly vydány i v cizojazyčných překladech. V současnoti jsou v digitalizované formě přístupné na webu univerzity v Innsbrucku.[36]
- Der Türken-Krieg 1716–1718. Feldzug 1716. Feldzüge des Prinzen Eugen von Savoyen. XVI. Band.; Vídeň, 1891
- Feldzug 1717/18. Feldzüge des Prinzen Eugen von Savoyen. XVII. Band.; Vídeň, 1891
Řády a vyznamenání
[editovat | editovat zdroj]Během vojenské služby obdržel několik ocenění.[37]
Jubilejní pamětní medaile (1898)
Služební odznak pro důstojníky III. třídy (1901)
Řád železné koruny III. třídy (1905)
Vojenský jubilejní kříž (1908)
rytířský kříž Leopoldova řádu (1911)
Služební odznak pro důstojníky II. třídy (1911)
Mobilizační kříž (1913)
Vyznamenání za zásluhy o Červený kříž s válečnou dekorací (1915)
Řád železné koruny II. třídy s válečnou dekorací (1915)
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Rodina Benedikta Matuschky na webu geni.com dostupné online
- ↑ Kais. Königl. Militär Schematismus 1878; Vídeň, 1877; s. 221 dostupné online
- ↑ Kais. Königl. Militär Schematismus 1884; Vídeň, 1883; s. 161 dostupné online
- ↑ Kais. Königl. Militär Schematismus 1886; Vídeň, 1885; s. 163 dostupné online
- ↑ Kais. Königl. Militär Schematismus 1888; Vídeň, 1887; s. 84, 160 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer 1892; Vídeň, 1892; s. 506 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer 1894; Vídeň, 1894; s. 180 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer 1898; Vídeň, 1897; s. 192 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer 1899; Vídeň, 1898; s. 542 dostupné online
- ↑ Hof- und Staatshandbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie für das Jahr 1901; Vídeň, 1901; s. 270 dostupné online
- ↑ Přehled velitelů pluků rakousko-uherské armády 1900–1914 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer 1901; Vídeň, 1900; s. 166 dostupné online
- ↑ Hof- und Staatshandbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie für das Jahr 1906; Vídeň, 1906; s. 281 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer 1906; Vídeň, 1905; s. 143 dostupné online
- ↑ Hof- und Staatshandbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie für das Jahr 1909; Vídeň, 1909; s. 308 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer 1909; Vídeň, 1909; s. 139 dostupné online
- ↑ Generale und Oberste des k.u.k. Heeres 1912; Vídeň, 1912; s. 3 dostupné online
- ↑ Hof- und Staatshandbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie für das Jahr 1911; Vídeň, 1911; s. 308 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer 1911; Vídeň, 1910; s. 137 dostupné online
- ↑ Generale und Obersten 1914; Vídeň, 1914; s. 3 dostupné online
- ↑ Hof- und Staatshandbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie für das Jahr 1914; Vídeň, 1914; s. 322 dostupné online
- ↑ Schematismus für das k.u.k. Heer 1914; Vídeň, 1914; s. 88 dostupné online
- ↑ Služební postup Ludwiga Matuschky in: SCHMIDT-BRENTANO, Antonio: Die k. k. bzw. k. u. k. Generalität 1816–1918; Vídeň, 2007; s. 115 dostupné online
- ↑ Přehled velitelů v Krakově 1914–1918 na webu weltkriege.at dostupné online
- ↑ Přehled generálů rakousko-uherské armády 1890–1918 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Generale und Obersten 17. 2. 1915; Vídeň, 1915; s. 3dostupné online
- ↑ Přehled vrchního velení rakousko-uherské armády 1914–1918 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ HÁJEK, Emil: Ostravsko za války. Krvavý Matuschka. Boje o Těšínsko; Ostrava, 1930; 64 s.
- ↑ Fajront! Horníci do války, do dolů ženy a děti. Když nastaly časy hrůzy a hladu na webu patriotmagazin dostupné online
- ↑ The Good Soldier Švejk - People dostupé online
- ↑ Z obce Smržice za 1. světové války a v prvních dnech Československé republiky in: Smržický zpravodaj 3/2018; s. 11–14 dostupné online
- ↑ Kalendárium historických událostí města Ostravy na webu ostrava-online dostupné online
- ↑ Rodina Heinricha Keila na webu geni.com dostupné online
- ↑ VAVŘÍNEK, Karel: Almanach českých šlechtických a rytířských rodů 2015; Praha, 2011; s. 199–200 (heslo Keil) ISBN 978-80-904-241-6-6
- ↑ Rodina Ludwiga Matuschky na webu geni.com dostupné online
- ↑ MATUSCHKA, Ludwig: Der Türken-Krieg 1716–1718. Feldzug 1716. Feldzüge des Prinzen Eugen von Savoyen. XVI. Band. na webu Innsbrucké univerzity dostupné online
- ↑ Přehled řádů a vyznamenání Ludwiga Matuschky in: Generale und Obersten 27. 9. 1915; Vídeň, 1915; s. 3 dostupné online
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- BALLA, Tibor: A Nagy Háború osztrák-magyar tábornokai; Národní kulturní fond, Budapešť, 2010; s. 229–230 (heslo Ludwig Matuschka) ISBN 978-963-446-585-0 dostupné online (maďarsky)
- Rakousko-uherští generálové
- Rakousko-uherské osobnosti první světové války
- Rakouští spisovatelé
- Rakouští historikové
- Nositelé Řádu železné koruny
- Nositelé Řádu Leopoldova
- Nositelé Vojenského jubilejního kříže
- Nositelé Řádu meče
- Lidé z Ostravy
- Narození 30. listopadu
- Narození v roce 1859
- Narození v Laxenburgu
- Úmrtí 28. srpna
- Úmrtí v roce 1942