Marius Pasetti
Marius baron Pasetti-Friedenburg | |
---|---|
Rakousko-uherský velvyslanec v Itálii | |
Ve funkci: 1895 – 1904 | |
Předchůdce | Karl Ludwig von Bruck |
Nástupce | Jindřich Lützow |
První sekční šéf na rakousko-uherském ministerstvu zahraničí | |
Ve funkci: 1890 – 1895 | |
Předchůdce | Ladislaus Szögyény-Marich |
Nástupce | Rudolf Welsersheimb |
Narození | 15. května 1841 Benátky |
Úmrtí | 4. května 1913 (ve věku 71 let) Vídeň |
Rodiče | Florian Pasetti |
Alma mater | K.k. Akademie für Orientalische Sprachen (1859–1864) |
Profese | diplomat a politik |
Ocenění | Řád železné koruny 1. třídy (1874) komtur Řádu Františka Josefa (1875) komtur s hvězdou Řádu Františka Josefa (1878) Řád železné koruny 3. třídy (1893) velkokříž Císařského řádu Leopoldova (1901) |
Některá data mohou pocházet z datové položky. Chybí svobodný obrázek. |
Marius Pasetti, od roku 1867 Pasetti svobodný pán von Friedenburg (jméno uváděno Pasetti-Friedenburg), též Pasetti-Angeli von Friedenburg (15. května 1841, Benátky – 4. května 1913, Vídeň) byl rakousko-uherský diplomat, vysoký úředník na ministerstvu zahraničních věcí Rakousko-Uherska a v letech 1895–1904 velvyslanec v Římě.
Životopis
[editovat | editovat zdroj]Pocházel z italské rodiny původem z Padovy, byl nejmladším ze tří synů Floriana Pasettiho (1793–1875), který se jako dvorní stavební rada staral o regulaci Dunaje ve Vídni (povýšen 1854 na rytíře a 1867 na svobodného pána).[1] Marius v roce 1864 dokončil studium na Orientální akademii ve Vídni a absolvoval praxi u zemského soudu ve Vídni, do diplomatických služeb vstoupil o rok později jako konzulární elév v Istanbulu, kde působil jako tlumočník. Na nižších diplomatických postech poté působil v Paříži, Petrohradu a Římě. V roce 1878 byl delegátem na Berlínském kongresu, poté zastával funkci legačního sekretáře v Římě.[2] Od roku 1883 působil na ministerstvu zahraničí, vykonával funkci druhého sekčního šéfa[3][4] a v roce 1890 po odchodu Ladislava Szögyény-Maricha jako ministra v uherské vládě přešel na pozici prvního sekčního šéfa,[5] v roce 1895 vyslán jako velvyslanec do Říma (Italské království),[6] kde zůstal až do odchodu na penzi v roce 1904.[7]
Tituly a ocenění
[editovat | editovat zdroj]Jako sekční šéf na ministerstvu zahraničí obdržel v roce 1889 titul c. k. tajného rady s nárokem na oslovení Excelence.[8] Byl nositelem vysokých státních vyznamenání v Rakousku-Uhersku, vzhledem k dlouholetému působení v diplomacii obdržel řadu ocenění i v zahraničí.[9][10] Při odchodu do penze byl jmenován doživotním členem rakouské Panské sněmovny a stal se také kancléřem Leopoldova řádu.[11]
Rakousko-Uhersko
[editovat | editovat zdroj]Řád železné koruny III. třídy (1874)
komtur Řádu Františka Josefa (1875)
Řád železné koruny I. třídy (1893)
Jubilejní pamětní medaile (1898)
velkokříž Leopoldova řádu (1901)
Zahraničí
[editovat | editovat zdroj]velkokříž Řádu sv. Mořice a sv. Lazara (Itálie)
velkokříž Řádu Fridrichova (Württembersko)
velkokříž Řádu sv. Michaela (Bavorsko)
Řád pruské koruny I. třídy (Německo)
Řád Medžidie I. třídy (Osmanská říše)
Řád lva a slunce I. třídy (Persie)
Řád rumunské koruny I. třídy (Rumunsko)
Řád Takova I. třídy ([[Srbské království|Srbsko
Řád knížete Danila I. Řád knížete Danila I. I. třídy (Černá Hora)
komandér Řádu italské koruny (Itálie)
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Gothaisches genealogisches Taschenbuch der freiherrlichen Häuser 1870; Gotha, 1870; s. 625–626 dostupné online
- ↑ Hof- und Staatshandbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie für das Jahr 1878; Vídeň, 1878; s. 203 dostupné online
- ↑ Hof- und Staatshandbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie für das Jahr 1885; II. díl Schematismus Staat; Vídeň, 1885; s. 1 dostupné online
- ↑ Gothaisches genealogisches Taschenbuch der freiherrlichen Häuser 1886; Gotha, 1886; s. 660 dostupné online
- ↑ Hof- und Staatshandbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie für das Jahr 1892; Vídeň, 1892; s. 193 dostupné online
- ↑ Jahrbuch des k.u.k. auswärtigen Dienstes 1897; Vídeň, 1897; s. 38 dostupné online
- ↑ Přehled řádů a vyznamenání Maria Pasettiho in: Hof- und Staatshandbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie für das Jahr 1903; Vídeň, 1903; s. 245 dostupné online
- ↑ Hof- und Staatshandbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie für das Jahr 1891; Vídeň, 1891; s. 248 dostupné online
- ↑ Přehled řádů a vyznamenání Maria Pasettiho in: Hof- und Staatshandbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie für das Jahr 1903; Vídeň, 1903; s. 245 dostupné online
- ↑ Přehled řádů a vyznamenání Maria Pasettiho in: Jahrbuch des k.u.k. auswärtigen Dienstes 1903; Vídeň, 1903; s. 42 dostupné online
- ↑ Hof- und Staatshandbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie für das Jahr 1909; Vídeň, 1909; s. 74, 338 dostupné online
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- DEUSCH, Engelbert: Die effektiven Konsuln Österreich (-Ungarns) von 1825–1918. Ihre Ausbildung, Arbeitsverhältnisse und Biografien; Wien, 2017; s. 492–493 (heslo Marius Pasetti) ISBN 978-3-205-20493-0
- KRÁLOVÁ, Hana: Ve službě monarchii. Rakouská a rakousko-uherská zahraniční služba v 19 a 20. století; Praha, 2012; s. 53–54 ISBN 978-80-86781-18-1
- KRÁLOVÁ, Hana: Rakousko-uherská zahraniční služba vletech 1868-1918. Praha 2012, 73-75. Disertační práce Ústavu světových dějin FF UK. On-line: https://is.cuni.cz/webapps/zzp/detail/102148
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]- Marius Pasetti na webu rakouského parlamentu dostupné online
- Diplomaté Rakouska-Uherska
- Rakouští šlechtici
- Tajní radové
- Členové Panské sněmovny
- Nositelé Řádu Leopoldova
- Nositelé Řádu železné koruny
- Nositelé Řádu Františka Josefa
- Nositelé Řádu Fridrichova
- Nositelé Řádu Medžidie
- Rytíři velkokříže Řádu sv. Mauricia a sv. Lazara
- Nositelé Řádu koruny (Prusko)
- Nositelé Řádu italské koruny
- Nositelé Řádu slunce a lva
- Nositelé Řádu Takova
- Nositelé Řádu knížete Danila I.
- Narození 15. května
- Narození v roce 1841
- Narození v Benátkách
- Úmrtí 4. května
- Úmrtí v roce 1913
- Úmrtí ve Vídni
- Velvyslanci v Itálii