Siegmund Benigni
Siegmund hrabě Benigni | |
---|---|
![]() | |
Velitel v Krakově | |
Ve funkci: 4. května 1918 – 1. prosince 1918 | |
Předchůdce | Adam Brandner von Wolfszahn |
Nástupce | funkce zanikla |
Velitel 8. armádního sboru | |
Ve funkci: 5. července 1916 – 4. května 1918 | |
Předchůdce | Viktor von Scheuchenstuel |
Nástupce | Emmerich Hadfy |
Vojenská služba | |
Služba | ![]() |
Hodnost | polní zbrojmistr (1915), polní podmaršál (1911), generálmajor (1907) |
Narození | 15. ledna 1855 Rijeka |
Úmrtí | 13. října 1922 (ve věku 67 let) Štýrský Hradec |
Místo pohřbení | St.-Peter-Stadtfriedhof, Graz |
Titul | hrabě (1917) |
Profese | voják |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Siegmund hrabě Benigni (německy Siegmund Josef Thomas Heinrich Ludwig Graf von Benigni in Müldenberg) (15. ledna 1855 Rijeka – 23. října 1922 Štýrský Hradec) byl rakousko-uherský generál. V c. k. armádě sloužil jako absolvent vojenské akademie v nižších hodnostech od roku 1873. Během vojenské služby působil u řady posádek v celé monarchii, několik let strávil mimo jiné v Čechách (České Budějovice, Praha, Josefov). Uplatnil se také jako pedagog a v roce 1907 dosáhl hodnosti generálmajora. Na začátku první světové války byl jako polní podmaršál a divizní velitel povolán na východní frontu. Vyznamenal se v oblasti Dukelského průsmyku zastavením postupu ruské armády a dobyl Bukovinu. Jako samostatný velitel armádního sboru poté operoval v Karpatech a obsadil město Kolomyja. V roce 1915 dosáhl hodnosti polního zbrojmistra a v roce 1917 získal titul hraběte. V závěru první světové války byl přeložen na podružný post velitele v Krakově a po rozpadu monarchie byl v armádě penzionován.
Životopis
[editovat | editovat zdroj]![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/dc/Feldzeugmeister_v.Benigni_in_Bereck%2C_Mai_1917_%28BildID_15455506%29.jpg/220px-Feldzeugmeister_v.Benigni_in_Bereck%2C_Mai_1917_%28BildID_15455506%29.jpg)
Pocházel ze staré patricijské rodiny z Tridentu, která později přesídlila do Toskánska a rakouských zemí. Předkové se připomínají od 14. století a v roce 1740 byli povýšeni do šlechtického stavu v habsburské monarchii.[1] Narodil se do početné rodiny, byl třetím synem c. k. podplukovníka a velitele ve Štýrském Hradci Heinricha Ferdinanda Benigniho (1809–1862).[2] První vojenskou průpravu získal na kadetní škole v Mariboru, poté v letech 1869–1873 studoval na Technické vojenské akademii ve Vídni. V hodnosti poručíka nastoupil aktivní službu v roce 1873 u 1. pluku ženistů v Olomouci.[3] Po absolvování kurzů pro vyšší důstojníky byl povýšen na nadporučíka a zařazen do důstojnického sboru generálního štábu (1880). Poté několik let sloužil u různých jednotek v Sibiu. V roce 1885 byl převelen do Krakova, krátce pak sloužil v Přemyšlu a Českých Budějovicích. V roce 1887 byl povýšen na kapitána a v letech 1889–1891 byl štábním důstojníkem u 8. armádního sboru v Praze, kde byl velitelem ženistů.[4] V letech 1891–1898 působil u 47. pěšího pluku ve Štýrském Hradci a mezitím byl v roce 1893 povýšen na majora.[5] V letech 1898–1901 vedl jako ředitel kadetní školu pro pěchotu v Prešpurku[6][7] a mezitím postupoval v hodnostech (podplukovník 1898, plukovník 1901). Dále byl velitelem pěšího pluku č. 3 v Brně,[8] pěšího pluku č. 19 ve Lvově (1902–1904)[9] a pěšího pluku č. 2 ve Štýrském Hradci (1904–1907).[10][11]
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d7/Feldzeugmeister_v.Benigni_in_Bereck%2C_Mai_1917_%28BildID_15455520%29.jpg/220px-Feldzeugmeister_v.Benigni_in_Bereck%2C_Mai_1917_%28BildID_15455520%29.jpg)
V roce 1907 dosáhl hodnosti generálmajora[12] a a byl pověřen velením 19. pěší brigády v Josefově, ještě téhož roku byl přeložen do Trebinje jako velitel 2. horské brigády.[13][12] V roce 1910 byl jmenován zástupcem velitele 16. armádního sboru v Dubrovníku[14] a k datu 1. listopadu 1911 získal hodnost polního podmaršála.[15][16] V roce 1913 byl uvolněn z aktivní služby do stavu záloh a žil v soukromí ve Lvově.[17] Již o rok později na začátku první světové války byl znovu povolán. Zúčastnil se bojů na východní frontě, od ledna 1915 velel 45. pěší divizi, v rámci armády generála Pflanzer-Baltina převzal na jaře 1915 velení 15. pěší divize v Karpatech.[18] V červenci 1915 vytvořil ze svých jednotek armádní sbor, který nesl jeho jméno (Korps Benigni)[19] a s ním bojoval na ruské frontě. K datu 1. listopadu 1915 byl povýšen do druhé nejvyšší armádní hodnosti polního zbrojmistra.[20][21] V letech 1916–1918 byl velitelem 8. armádního sboru,[22][19] s nímž se zúčastnil dalších bojů na východní frontě a v Rumunsku. Na jaře 1918 byl z fronty odvolán a nastoupil do méně důležité funkce vojenského velitele v Krakově. Zde setrval do konce první světové války a k datu 1. ledna 1919 byl penzionován.[23] V soukromí žil ve Štýrském Hradci, kde zemřel a je zde také pohřben.
Tituly a ocenění
[editovat | editovat zdroj]Od narození užíval šlechtický titul rytíř, který rodině náležel od roku 1740. Za zásluhy byl spolu se svými bratry v roce 1917 povýšen do hraběcího stavu. Jednalo se osobní rozhodnutí císaře Karla I. ze srpna 1917, formality spojené s vydáním diplomu byly dokončeny 15. ledna 1918.[24][25] V diplomu bylo výslovně uvedeno, že rodině je odpuštěna příslušná správní taxa, která v případě hraběcího titulu činila 12 600 rakouských korun.[26] Sám Siegmund Benigni hodnotil své zásluhy velmi vysoko a usiloval o získání nejvyšší vojenského vyznamenání Řádu Marie Terezie, k tomu ale nedošlo. Při uvádění svých zásluh uváděl účast na obraně Jaroslavli, náročný přechod Karpat a dobytí Kolomyje.[27] Jako velitel armádního sboru byl v roce 1916 jmenován c. k. tajným radou s nárokem na oslovení Excelence.[28] Během vojenské služby získal řadu ocenění.[29]
Jubilejní pamětní medaile (1898)
Vojenský záslužný kříž III. třídy (1901)
Vojenský jubilejní kříž (1908)
Vojenská záslužná medaile (1908)
Mobilizační kříž (1913)
rytířský kříž Leopoldova řádu s válečnou dekorací (1914)
Řád železné koruny II. třídy s válečnou dekorací (1915)
Řád železné koruny I. třídy s válečnou dekorací (1915)
velkokříž Leopoldova řádu s válečnou dekorací (1916)
Vyznamenání za zásluhy o Červený kříž (1916)
Vojenský záslužný kříž II. třídy s válečnou dekorací (1918)
Železný kříž II. třídy (Německo, 1918)
Železný kříž I. třídy (Německo, 1918)
Rodina
[editovat | editovat zdroj]![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1f/Grabstein_Familie_Benigni_2.jpg/220px-Grabstein_Familie_Benigni_2.jpg)
V roce 1884 se ve Štýrském Hradci oženil s Olgou Schemelovou von Kühnritt (1860–1938), dcerou plukovníka Ferdinanda Schemela.[30] Měli spolu tři děti, ze synů byl starší Siegmund Josef (1886–1972), který sloužil v armádě a působil také ve státních službách jako okresní komisař. Mladší syn Karl Ferdinand (1889–1976) byl v c. k. armádě rytmistrem, později byl kapitánem u Luftwaffe a jako Sturmbannführer sloužil u jednotek SA. [31]
Siegmundovi bratři sloužili u c. k. námořnictva, Heinrich (1848–1924) byl korvetním kapitánem a Rudolf (1862–1937) dosáhl za první světové války hodnosti viceadmirála.[32]
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Gothaisches genealogisches Taschenbuch der gräflichen Häuser 1920; Gotha, 1920; s. 87–88 dostupné online
- ↑ Rodina Heinricha Ferdinanda Benigniho na webu geni.com dostupné online
- ↑ Kais. Königl. Militär Schematismus 1874; Vídeň, 1873; s. 521 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer 1890; Vídeň, 1889; s. 756 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1897; Vídeň, 1896; s. 213, 462 dostupné online
- ↑ Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1901; Vídeň, 1901; s. 280 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1899; Vídeň, 1898; s. 209, 462 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1902; Vídeň, 1901; s. 402 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1903; Vídeň, 1902; s. 426 dostupné online
- ↑ Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1905; Vídeň, 1905; s. 280, 286 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1907; Vídeň, 1906; s. 171, 666 dostupné online
- ↑ a b Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1908; Vídeň, 1907; s. 149, 168 dostupné online
- ↑ Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1909; Vídeň, 1909; s. 309 dostupné online
- ↑ Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1911; Vídeň, 1911; s. 304, 309 dostupné online
- ↑ Generale und Oberste des k.u.k. Heeres 1912; Vídeň, 1912; s. 6 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1911; Vídeň, 1910; s. 162 dostupné online
- ↑ Schematismus für das k.u.k. Heer für 1914; Vídeň, 1914; s. 151 dostupné online
- ↑ Přehled velitelů divizí rakousko-uherské armády 1914–1918 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ a b Přehled velitelů armádních sborů rakousko-uherské armády 1883–1918 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Přehled generálů rakousko-uherské armády 1890–1918 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Ranglisten des Kaiserlich und Königlichen Heeres 1916; Vídeň, 1916; s. 12 dostupné online
- ↑ 8. armádní sbor rakousko-uherské armády 1914–1918 na webu valka.cz dostupné online
- ↑ Služební postup Siegmunda Benigniho in: SCHMIDT-BRENTANO, Antonio: Die k. k. bzw. k. u. k. Generalität 1816–1918; Vídeň, 2007; s. 13 dostupné online
- ↑ ŽUPANIČ, Jan: Nová šlechta Rakouského císařství; Praha, 2006; s. 386 ISBN 80-86781-08-9
- ↑ Gothaisches genealogisches Taschenbuch der gräflichen Häuser 1919; Gotha, 1919; s. 87
- ↑ ŽUPANIČ, Jan: Karlovská šlechta. Rakouské a uherské nobilitace ve světle materiálů kabinetní kanceláře Karla I. in: Sborník archivních prací LXI., Ministerstvo vnitra České republiky, Praha, 2011; s. 30 ISSN 0036-5246
- ↑ ŽUPANIČ, Jan: Nová šlechta Rakouského císařství; Praha, 2006; s. 103, 165 ISBN 80-86781-08-9
- ↑ Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1918; Vídeň, 1918; s. 345 dostupné online
- ↑ Přehled řádů a vyznamenání Siegmunda Benigniho in: STEINER, Jörg, C.: Schematismus der Generale und Obersten der k.u.k. Armee 1918; Vídeň, 1992; s. 166 dostupné online
- ↑ Rodina Siegmunda Benigniho na webu geni.com dostupné online
- ↑ Gothaisches genealogisches Taschenbuch der gräflichen Häuser 1941; Gotha, 1941; s. 41–42 dostupné online
- ↑ Rangsliste der k.u.k. Kriegsmarine 1918; Vídeň, 1918; s. 211, 239 dostupné online
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- BALLA, Tibor: A Nagy Háború osztrák-magyar tábornokai; Národní kulturní fond, Budapešť, 2010; s. 76–77 (heslo Siegmund Benigni) ISBN 978-963-446-585-0 dostupné online (maďarsky)
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]- Rakousko-uherští generálové
- Rakousko-uherské osobnosti první světové války
- Rakouští šlechtici
- Rakouská hrabata
- Tajní radové
- Nositelé Řádu Leopoldova
- Nositelé Řádu železné koruny
- Nositelé Vojenského záslužného kříže (Rakousko)
- Nositelé Vojenské záslužné medaile (Rakousko)
- Nositelé Vojenského jubilejního kříže
- Nositelé Železného kříže
- Narození 15. ledna
- Narození v roce 1855
- Narození v Rijece
- Úmrtí 23. října
- Úmrtí v roce 1922
- Úmrtí ve Štýrském Hradci
- Pohřbení ve Štýrském Hradci