Vojtěch Benda (generál)
Vojtěch Benda | |
---|---|
![]() | |
Generální inspektor pevnostního dělostřelectva | |
Ve funkci: 1912 – 1918 | |
Předchůdce | Theodor Tengler |
Nástupce | funkce zanikla |
Velitel pevnosti v Krakově | |
Ve funkci: 1907 – 1912 | |
Vojenská služba | |
Služba | ![]() |
Hodnost | polní zbrojmistr (1911), polní podmaršál (1907), generálmajor (1902) |
Narození | 22. června 1852 Praha |
Úmrtí | 24. května 1923 (ve věku 70 let) Vídeň |
Profese | důstojník |
Ocenění | Řád železné koruny 3. třídy (1899) rytíř Císařského řádu Leopoldova (1908) velkokříž Řádu Františka Josefa (1914) Řád železné koruny 1. třídy (1915) |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Vojtěch šlechtic Benda (německy Adalbert Edler von Benda) (22. června 1852 Praha – 24. května 1923 Vídeň) byl rakousko-uherský generál českého původu. Do c. k. armády vstoupil v roce 1874 a sloužil u různých posádek v celé monarchii, uplatnil se především jako důstojník dělostřelectva. V letech 1907–1912 byl velitelem pevnosti v Krakově a poté do konce první světové války zastával funkci generálního inspektora pevnostního dělostřelectva (1912–1918). V armádě dosáhl druhé nejvyšší hodnosti polního zbrojmistra (1911) a v roce 1917 byl povýšen do šlechtického stavu. Po rozpuštění rakousko-uherské armády mu jako českému rodákovi byla přiznána hodnost generála ve výslužbě v československé armádě (1919).
Životopis
[editovat | editovat zdroj]![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/36/Adalbert_von_Benda.jpg/220px-Adalbert_von_Benda.jpg)
Pocházel z Prahy, první vojenskou průpravu získal v kadetní škole Brucku a na jezdecké škole v Hranicích, v letech 1870–1874 studoval na Technické vojenské akademii ve Vídni a v roce 1874 vstoupil do armády v hodnosti poručíka u dělostřelectva. Později si doplnil vzdělání na Válečné škole (K.u.k. Kriegschule) ve Vídni (1877–1879), v roce 1879 byl povýšen na nadporučíka a byl zařazen do důstojnického sboru generálního štábu. V roce 1883 byl jmenován kapitánem a jako štábní důstojník sloužil mimo jiné v Josefově, dále vystřídal posádky v Klagenfurtu, Sibiu, Krakově a Přemyšlu. V hodnosti majora (1891) byl pak šéfem štábu pěší divize v Temešváru. Zde zůstal i jako podplukovník (1893) a v hodnosti plukovníka (1896) se stal velitelem dělostřelectva u pluku č. 28 v Přemyšlu, později velel dělostřeleckému pluku č. 2 ve Vídni.[1]
V roce 1902 byl povýšen na generálmajora a převzal velení dělostřelecké brigády u 6. armádního sboru v Košicích.[2] V roce 1907 získal hodnost polního podmaršála a následujících pět let byl velitelem pevnosti v Krakově (1907–1912).[3][4] Od roku 1912 byl generálním inspektorem pevnostního dělostřelecta, respektive zástupcem dělostřeleckého generálního inspektora arcivévody Leopolda Salvatora.[5][6] Mezitím v roce 1911 získal čestnou hodnost polního zbrojmistra, která mu byla za první světové války potvrzena pro aktivní službu.[7] Na frontu povolán nebyl, ale od roku 1914 velel námořní dopravě na Dunaji v prostoru Rakouska a Uher, souběžně nadále zůstával ve funkci generálního inspektora pevnostního dělostřelectva, kterou vykonával až do roku 1918.[8] K datu 1. ledna 1919 byl penzionován[9] a dožil v soukromí ve Vídni. V roce 1919 mu byla přiznána hodnost generála III. třídy ve výslužbě v československé armádě s nárokem na penzi.[10][11] Zemřel po krátké nemoci ve Vídni 24. května 1923 ve věku sedmdesáti let.[12]
Tituly a ocenění
[editovat | editovat zdroj]Během vojenské služby obdržal řadu ocenění. Byl nositelem Řádu železné koruny III. třídy (1899) a rytířem Leopoldova řádu (1908), dále byl držitelem Vojenského záslužného kříže, Jubilejní pamětní medaile a Vojenského jubilejního kříže. V roce 1914 byl dekorován velkokřížem Řádu Františka Josefa, za první světové války získal Vyznamenání za zásluhy o Červený kříž a nakonec v roce 1915 obdržel Řád železné koruny I. třídy s válečnou dekorací. V zahraničí byl nositelem perského Řádu slunce a lva II. třídy (1900).[13] V roce 1916 byl jmenován c. k. tajným radou s nárokem na oslovení Excelence[14][15] a v roce 1917 byl povýšen do šlechtického stavu (Edler von Benda).[16][17]
V oboru dělostřelectva se uplatnil také jako spisovatel a byl autorem odborné práce Werk der Artillerie (Vídeň, 1919).
V roce 1885 se ve Vídni oženil s Rosinou, rozenou Krapkovou. Jejich syn Vojtěch Robert (1886–1950) vystudoval filozofii a byl spisovatelem.
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1902; Vídeň, 1901; s. 161 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1906; Vídeň, 1905; s. 129, 163 dostupné online
- ↑ Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1908; Vídeň, 1908; s. 289, 292 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1908; Vídeň, 1907; s. 152, 163 dostupné online
- ↑ Generale und Obersten; Vídeň, 1914; s. 3 dostupné online
- ↑ Schematismus für das k.u.k. Heer für 1914; Vídeň, 1914; s. 73, 130, 197 dostupné online
- ↑ Seznam generálů rakousko-uherské armády 1890–1918 na webu austro hungarian army dostupné online
- ↑ Generale und Obersten (k.u.k. Heer); Vídeň, 1918; s. 18 dostupné online
- ↑ Služební postup Vojtěcha Bendy in: SCHMIDT-BRENTANO, Antonio: Die k. k. bzw. k. u. k. Generalität 1816–1918; Vídeň, 2007; s. 13 dostupné online
- ↑ FIDLER, Jiří a kolektiv: Československá generalita. Biografie. Armádní generálové 1918–1938; Historický ústav Akademie věd České republiky, Praha, 1995; 69 s. ISBN
- ↑ Adalbert Benda na webu valka.cz dostupné online
- ↑ KOUDELKOVÁ, Jana: Češi ve Vídni; Jihomoravský kraj, 2013; s. 110, 247 ISBN 978-80-260-5548-8
- ↑ Přehled řádů a vyznamenání Vojtěcha Bendy in: STEINER, Jörg, C.: Schematismus der Generale und Obersten der k.u.k. Armee; Vídeň, 1992; s. 166 dostupné online
- ↑ ŠAJTAR, Jaroslav: Zapomenutí generálové: Úspěšní Češi ve vedení rakousko-uherské armády in: Reflex, 2017 dostupné online
- ↑ Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1918; Vídeň, 1918; s. 345 dostupné online
- ↑ ŽUPANIČ, Jan: Karlovská šlechta. Rakouské a uherské nobilitace ve světle materiálů kabinetní kanceláře Karla I. in: Sborník archivních prací LXI., Ministerstvo vnitra České republiky, Praha, 2011; s. 30 ISSN 0036-5246
- ↑ Erbovní listina Vojtěcha Bendy na webu Rakouského státního archivu dostupné online
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- BALLA, Tibor: A Nagy Háború osztrák-magyar tábornokai; Národní kulturní fond, Budapešť, 2010; s. 75–76 (heslo Adalbert von Benda) ISBN 978-963-446-585-0 dostupné online (maďarsky)
- VAVŘÍNEK, Karel: Almanach českých šlechtických a rytířských rodů 2014; Praha, 2011; s. 64–65 (heslo Benda) ISBN 978-80-904241-5-9
- Rakousko-uherští generálové
- Osobnosti první světové války
- Rakouští šlechtici
- Čeští šlechtici
- Tajní radové
- Nositelé Řádu Františka Josefa
- Nositelé Řádu železné koruny
- Nositelé Řádu Leopoldova
- Nositelé Řádu slunce a lva
- Nositelé Vojenského záslužného kříže (Rakousko)
- Nositelé Vojenského jubilejního kříže
- Češi ve Vídni
- Českoslovenští generálové
- Narození 22. června
- Narození v roce 1852
- Narození v Praze
- Úmrtí 24. května
- Úmrtí v roce 1923
- Úmrtí ve Vídni