Inherited from Old Czech vrtěti, from Proto-Slavic *vьrtěti.
vrtět impf (perfective zavrtět)
- to wag (one's tail)
- to shake (one's head)
- (reflexive with se) to wriggle, squirm, writhe, fidget
Conjugation
Infinitive
|
vrtět, vrtěti
|
Active adjective
|
vrtící
|
Verbal noun
|
—
|
Passive adjective
|
—
|
The future tense: a combination of a future form of být + infinitive vrtět. |
|
Participles |
Past participles |
Passive participles
|
|
singular |
plural |
singular |
plural
|
masculine animate
|
vrtěl |
vrtěli |
— |
—
|
masculine inanimate
|
vrtěly |
—
|
feminine
|
vrtěla |
—
|
neuter
|
vrtělo |
vrtěla |
— |
—
|
Transgressives
|
present
|
past
|
masculine singular
|
vrtě |
—
|
feminine + neuter singular
|
vrtíc |
—
|
plural
|
vrtíce |
—
|
- “vrtěti”, in Příruční slovník jazyka českého (in Czech), 1935-1957
- “vrtěti”, in Slovník spisovného jazyka českého (in Czech), 1960–1971, 1989
- “vrtět”, in Internetová jazyková příručka (in Czech)