instigator
Pronunciación y escritura
[editar]- īnstīgātor: [ ĩː.stiːˈgaː.tɔr ] o [ ɪn.stiːˈgaː.tɔr ] (latín clásico, AFI)
Etimología
[editar]De īnstīgō, -āre ("instigar") y el sufijo -tor.1
Sustantivo masculino
[editar]3.ª declinación (m/f consonante)
| ||
Singular | Plural | |
---|---|---|
Nominativo | īnstīgātor | īnstīgātōrēs |
Vocativo | īnstīgātor | īnstīgātōrēs |
Acusativo | īnstīgātōrem | īnstīgātōrēs |
Genitivo | īnstīgātōris | īnstīgātōrum |
Dativo | īnstīgātōrī | īnstīgātōribus |
Ablativo | īnstīgātōre | īnstīgātōribus |
- 1
- Instigador.1
- Femenino: īnstīgātrix
Forma verbal
[editar]- 1
- Segunda persona del singular del imperativo futuro pasivo de īnstīgō.
- 2
- Tercera persona del singular del imperativo futuro pasivo de īnstīgō.