Bruno Schulz
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1e/Bruno_Schulz%2C_portrait.jpg/220px-Bruno_Schulz%2C_portrait.jpg)
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/63/Bruno_schulz_tablica_drohobycz_2008.jpg/220px-Bruno_schulz_tablica_drohobycz_2008.jpg)
Bruno Schulz (18. juuli 1892 Drogobõtš – 19. november 1942 Drogobõtš) oli juudi päritolu Poola kirjanik.
Ta sündis aastal 1892 Drogobõtšis (tollases Austria-Ungaris, praegu Ukrainas). Aastatel 1902–1910 õppis ta Drogobõtšis Keiser Franz Josephi Gümnaasiumis, olles üks parimaid õpilasi koolis, ja lõpetas kooli kiituskirjaga. Seejärel asus ta Lembergi arhitektuuri õppima, kuid valitud eriala ei pakkunud talle rahuldust, arhitektuuriõpingud jäid pooleli ja aastal 1913 oli ta tagasi Drogobõtšis. Aastatel 1914–1915 õppis ta paar kuud Viinis maalikunsti. Aastatel töötas ta 1924–1941 Drogobõtšis joonistusõpetajana.
Aastal 1941, kui Drogobõtš läks natsliku Saksamaa võimu alla, pidi ta tuhandete teiste juutide kombel ümber asuma getosse. Kõige halvemast päästis teda esialgu gestaapolase Landau protektsioon, kuid gestaapolaste omavahelise rivaalitsemise tõttu lasi teine gestaapolane Günther ta 19. novembril 1942 Drogobõtšis maha. Samal ajal valmistasid Poola kirjanikud Zofia Nałkowska ja Kazimierz Truchanowski ette tema põgenemist getost; valedokumendid olid juba teel Drogobõtši.
Bruno Schulz valdas lisaks poola keelele ka saksa keelt; tema kirjanduslikest eeskujudest võib nimetada Rainer Maria Rilket. Kirjutama hakkas Schulz 1920. aastate keskel, kuid esimene raamat "Sklepy cynamonowe" (eesti keeles "Kaneelipoed", ilmunud aastal 2014 Loomingu Raamatukogus, poola keelest tõlkinud Hendrik Lindepuu) ilmus aastal 1934; teine jutukogu "Sanatorium pod Klepsydrą" ("Liivakella sanatoorium") ilmus aastal 1937 (eesti keeles 2019).