Don Carlos (1848–1909)
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/80/Retrato_de_Carlos_de_Borb%C3%B3n_%28Museo_del_Carlismo_de_Estella%29.jpg/250px-Retrato_de_Carlos_de_Borb%C3%B3n_%28Museo_del_Carlismo_de_Estella%29.jpg)
Carlos María de los Dolores de Borbón, Madridin herttua (tunnettu nimellä Don Carlos; 30. maaliskuuta 1848 Laibach, Itävalta (nyk. Ljubljana Sloveniassa) – 18. heinäkuuta 1909 Varese, Italia)[1] oli Espanjan karlistien tukema kruununtavoittelija vuodesta 1868 alkaen nimellä Kaarle VII. Hän oli lähellä valtaanpääsyä niin sanotun kolmannen karlistisodan (tunnetaan myös toisena karlistisotana) aikana vuosina 1872–1876.
Don Carlos oli ensimmäisen karlistien kruununtavoittelijan Don Carloksen (”Kaarle V”) pojanpoika. Hänestä itsestään tuli kruununtavoittelija vuonna 1868, kun hänen isänsä Don Juan luopui asemastaan hänen hyväkseen Espanjassa tapahtuneen vallankumouksen seurauksena. Don Carlos käytti tästä alkaen arvonimeä Madridin herttua. Hän pyrki hyötymään kuningatar Isabella II:n syrjäyttämisen jälkeen Espanjaan syntyneestä interregnumista ja kehotti vuonna 1872 kannattajiaan nostamaan hänet valtaan. Seurauksena oli neljä vuotta kestänyt verinen sisällissota.[2][1] Don Carlos saapui 2. toukokuuta 1872 Espanjan Baskimaahan, jossa hän nautti kannatusta alueellisen itsehallinnon suojelijana, mutta joutui jo kaksi päivää myöhemmin pakenemaan takaisin Ranskaan kärsittyään tappion ensimmäisessä taistelussa. Hän palasi, kun Espanja oli vuonna 1873 julistettu tasavallaksi, ja perusti päämajansa Estellan kaupunkiin. Jonkin aikaa hän piti hallussaan suurta osaa Espanjasta, Baskimaan ohella Navarraa, Kataloniaa, Aragoniaa ja Valenciaa.[2] Alfonso XII:n nousu valtaistuimelle vuonna 1874 kuitenkin heikensi Don Carloksen kannatusta, minkä lisäksi hän osoittautui itse epäpäteväksi sotilaallisena johtajana.[1]
Sota päättyi karlistien tappioon ja viimeisten joukkojensa antauduttua helmikuussa 1876 Don Carlos joutui pakenemaan jälleen Ranskaan.[2] Hän vietti sen jälkeen vaeltelevaa elämää ja antoi ajoittain espanjalaisille osoitettuja kuninkaallisia julistuksia, mutta ei saanut enää merkittävää tukea sen enempää Espanjasta kuin ulkomailtakaan.[2][1] Hänen kuollessaan vuonna 1909 Espanjan karlistit olivat ajautuneet hajaannukseen ja menettäneet lopullisesti mahdollisuutensa.[1]
Don Carlos oli naimisissa Parman prinsessa Margaretan kanssa. Hänen vanhin poikansa Jaime de Borbón julistautui isänsä kuoltua seuraavaksi kruununtavoittelijaksi.[2][3]
Lähteet
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- ↑ a b c d e Carlos María de los Dolores de Borbón y Austria-este, duke de Madrid (Spanish noble) (englanniksi) Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 21.10.2015.
- ↑ a b c d e Nordisk familjebok (1905), s. 1170 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 21.10.2015.
- ↑ Nordisk familjebok, täydennysosa (1923), s. 26 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 21.10.2015.
Aiheesta muualla
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Don Carlos (1848–1909) Wikimedia Commonsissa
|