Itämerenmaakunnat
Itämerenmaakunnat on yhteisnimitys, jota käytetään kolmesta Baltian alueella Venäjän vallan aikana olleesta maakunnasta eli kuvernementista. Ne ovat Liivinmaan kuvernementti, Kuurinmaan kuvernementti ja Viron eli Vironmaan kuvernementti. Tämä vaihe alkoi suuresta Pohjan sodasta, kun Ruotsi joutui solmittuaan 1721 Uudenkaupungin rauhan luopumaan alueistaan Baltiassa. Tällöin Venäjä sai Viron ja Liivinmaan. Kuurinmaa kuului tällöin vielä Puolalle, mutta sekin joutui Venäjälle 1700-luvun lopulla Puolan jakojen yhteydessä.
Aikaa, jonka alue kuului Ruotsiin, on Virossa nimitetty "hyväksi Ruotsin ajaksi". Silloin maa vaurastui ja väkiluku kasvoi. Mutta Venäjään liittämisen jälkeen Itämerenmaakuntien maaorjuudessa olleen talonpoikaisväestön asema heikkeni entisestään saksankielisen aatelin saatua lisää oikeuksia [1]. Maaorjuuden vähittäinen poistaminen alkoi vihdoin 1802 Talonpoikaislailla, Iggaüks.
Itämerenmaakuntien asukkaiden kansallinen herääminen tapahtui 1820-luvulta alkaen.[2] Näistä alueista syntyivät Venäjän lokakuun vallankumouksen jälkeen 1918 Viron ja Latvian tasavallat.
Lähteet
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- ↑ http://www.tuglas.fi/viro/historia/historia.html (Arkistoitu – Internet Archive)
- ↑ Kasekamp, Andres: Baltian historia, s. 111-120. Vastapaino, 2013. ISBN 978-951-768-411-8.