RDS-4
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/46/RDS-4_Nuclear_bomb_Army-2022_2022-08-20_2453.jpg/250px-RDS-4_Nuclear_bomb_Army-2022_2022-08-20_2453.jpg)
RDS-4 (ven. РДС-4, Reaktivnyi Dvigatel Spetsialnyi, Tatjana, ven. Татьяна myös 8U69/SN69/244N) oli Neuvostoliiton kehittelemä taktinen ydinase, jonka toimintamekanismi pohjautui imploosioon ja merkittävin fissiomateriaali oli plutonium-239. Pommin koko fissiilinen ainesosa painoi omamassaltaan 11,0 kg (4,2 kg Pu-239 + 6,8 kg U-235; jonka rikastusaste 90 %). Näiden kerrosten välillä oli kaasupatja, muodostaen levitaation (Levitated Pit).[1]
RDS-4 oli aktiivikäytössä vuosina 1954–1965, jolloin sitä käytettiin R-5M -ohjusten taistelukärkenä.[2] Ensimmäisessä koeräjäytyksessä pommi pudotettiin 23. elokuuta 1953 Iljushin Il-28 -pommituskoneesta 11 kilometrin korkeudesta Semipalatinskissa. Räjäytyskorkeus oli 600 metriä.[3]
Atomipommin rakenne oli Fat Man -pommia keveämpi sekä aerodynaamisempi. Räjähdelinssien määrä oli vähäisempi kuin Fat Manissa, jossa niitä oli kaikkiaan 96 kappaletta. Tatjanan räjähdysvoima oli 28 kilotonnia.[1]
Alun perin atomipommi suunniteltiin pudotettavaksi strategisista Tu-4- ja Tu-16-pommikoneista. Myöhemmin myös keskiraskas taktinen pommikone Iljušin Il-28N soveltui tähän tehtävään.[4] Taktista ydinase Tatjanaa suunniteltiin myös Lavotškin La 400 Dal -ohjuksen taistelukärjeksi. Projekti keskeytettiin myöhemmin. Niin kutsutussa Snowball-ydinkokeessa (ven. Snezhok, Снежок) Totskissa - nk. "Totskojen ydinräjäytys", syyskuun 14. 1954, marssitettiin venäläisiä joukkoja, arviolta 44 000 henkeä, tuoreen ydinsaasteen yli melkoisen pian atomipommin (RDS-2; tosin joissain RDS-4) ydinräjähdyksen jäljiltä.[5]
Yhdysvaltojen sotadoktriinia myötäillen myös nopeat hävittäjäkoneet varusteltiin ydinpommitusten suorittamista varten, alkaen tyypistä MiG-19.[6] Muun muassa MiG-21:stä kehitettiin tähän tarkoitukseen N-versio. Kuitenkin hitaampi, mutta suuremman hyötykuorman omaava Suhoi Su-7 oli soveliaampi taktinen pommituskone.[7]
Lähteet
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Soviet/Russian Nuclear Arsenal (englanniksi)
- [1]
- [2]
- Nuclear Research in the Soviet Union (englanniksi)
Viitteet
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- ↑ a b https://www.globalsecurity.org/wmd/world/russia/rds-4.htm Viitattu 3.12.2021.
- ↑ https://www.globalsecurity.org/wmd/world/russia/rds-9.htm Viitattu 5.12.2021.
- ↑ https://web.archive.org/web/20080317191459/http://www.atomicforum.org/russia/russiaweapons.html Viitattu 3.12.2021.
- ↑ Jyrki Laukkanen – Suomen ilmavoimien lentokoneet Iljushin Il – 28 Apali 2008 ISBN 978-952-5026-79-5
- ↑ http://www.johnstonsarchive.net/nuclear/radevents/1954USSR1.html Viitattu 4.12.2021.
- ↑ https://www.globalsecurity.org/wmd/world/russia/rds-4.htm Viitattu 22.11.2021.
- ↑ https://fas.org/man/dod-101/sys/ac/row/su-7.htm Viitattu 2.12.2017
Aiheesta muualla
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- https://www.1999.co.jp/eng/10784569
- https://www.scalemates.com/kits/amodel-na72004-rds-4-tatyana--1340751 (muovista pienoismallia, assembly model kit markkinoivat verkkosivustot, joissa pommin visuaalinen kuva esitetään)