hajotus
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]hajotus (39)
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈhɑjot̪us/
- tavutus: ha‧jo‧tus
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | hajotus | hajotukset |
genetiivi | hajotuksen | hajotusten hajotuksien |
partitiivi | hajotusta | hajotuksia |
akkusatiivi | hajotus; hajotuksen |
hajotukset |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | hajotuksessa | hajotuksissa |
elatiivi | hajotuksesta | hajotuksista |
illatiivi | hajotukseen | hajotuksiin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | hajotuksella | hajotuksilla |
ablatiivi | hajotukselta | hajotuksilta |
allatiivi | hajotukselle | hajotuksille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | hajotuksena | hajotuksina |
translatiivi | hajotukseksi | hajotuksiksi |
abessiivi | hajotuksetta | hajotuksitta |
instruktiivi | – | hajotuksin |
komitatiivi | – | hajotuksine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | hajotukse- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
hajotus- |
Käännökset
[muokkaa]1. hajottaminen
|