kasku
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]kasku (1)
- lyhyt usein suullisesti kerrottu humoristinen tarina
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈkɑsku/, [ˈkɑsku]
- tavutus: kas‧ku
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | kasku | kaskut |
genetiivi | kaskun | kaskujen |
partitiivi | kaskua | kaskuja |
akkusatiivi | kasku; kaskun |
kaskut |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | kaskussa | kaskuissa |
elatiivi | kaskusta | kaskuista |
illatiivi | kaskuun | kaskuihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | kaskulla | kaskuilla |
ablatiivi | kaskulta | kaskuilta |
allatiivi | kaskulle | kaskuille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | kaskuna | kaskuina |
translatiivi | kaskuksi | kaskuiksi |
abessiivi | kaskutta | kaskuitta |
instruktiivi | – | kaskuin |
komitatiivi | – | kaskuine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | kasku- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
- |
Etymologia
[muokkaa]Käännökset
[muokkaa]Liittyvät sanat
[muokkaa]Synonyymit
[muokkaa]Aiheesta muualla
[muokkaa]Viitteet
[muokkaa]- ↑ Hakulinen, Lauri: Suomen kielen rakenne ja kehitys, s. 367. Helsingin yliopiston suomen kielen laitos, 2000 (1978). ISBN 951-45-9221-2.