kelmi
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈkelmi/
- tavutus: kel‧mi
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | kelmi | kelmit |
genetiivi | kelmin | kelmien (kelmein) |
partitiivi | kelmiä | kelmejä |
akkusatiivi | kelmi; kelmin |
kelmit |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | kelmissä | kelmeissä |
elatiivi | kelmistä | kelmeistä |
illatiivi | kelmiin | kelmeihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | kelmillä | kelmeillä |
ablatiivi | kelmiltä | kelmeiltä |
allatiivi | kelmille | kelmeille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | kelminä | kelmeinä |
translatiivi | kelmiksi | kelmeiksi |
abessiivi | kelmittä | kelmeittä |
instruktiivi | – | kelmein |
komitatiivi | – | kelmeine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | kelmi- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
- |
Aiheesta muualla
[muokkaa]- kelmi Kielitoimiston sanakirjassa
Viitteet
[muokkaa]- ↑ Kotimaisten kielten keskuksen Nykysuomen sanalista v. 1 (lataussivu): taivutustyyppi 5